Tartalom

KARÁCSONY

Sam Alberry

Miért gyógyír a karácsony a FOMO-ra? 3

Hegyi András

Et homo factus est 5

Baloghné Kovács Magdolna

A „Csendes éj, szentséges éj” keletkezéséről 15

HOMILETIKA

Eric McKiddie

Ötféle prédikációs illusztráció – és azok használata 17

TANULMÁNY

Flogny Károly Lajos, Dr. Rády Zsolt András

A fogyatékossággal élő ember családtagjainak küzdelmei a hitközösségben és annak lelkigondozói aspektusai

Feltérképező áttekintés 20

BESZÁMOLÓK

Tóth Krisztián

Abdiás + Jónás + Mikeás + Habakuk 42

Dr. Mészáros Kálmán

Harminc éve kezdődött Erdélyben a magyar baptista lelkipásztorképzés

Történelmi megemlékezés Nagyváradon 47

PODCASTAJÁNLÓ

ifj. Vas Ferenc

Történet a podcast mögött 50

További baptista podcastok 53

Egyéb keresztény podcastok 58

KÖNYVAJÁNLÓ

Háló Gyula

Vox humana, A Beharka-regiszter 60

Könyvajánló62

A Szolgatárs folyóirat a Magyarországi Baptista Egyház kiadványa

Felelős szerkesztő: Sinka Csaba

Felelős kiadó: Papp János egyházelnök

Tördelőszerkesztő: Sinka Csaba

A lap ára: 1250 Ft. Előfizethető a kiadóhivatalnál.

Szerkesztőség és kiadóhivatal:

1068 Budapest, Benczúr u. 31.

Telefon: 20-886-0410

www.szolgatars.hu

szolgatars@gmail.com

ISSN 1218-425X

© Szolgatárs folyóirat

KARÁCSONY

Sam Alberry

MIÉRT GYÓGYÍR A KARÁCSONY A FOMO-RA?

A Masai Mara rezervátum. A Grand Canyon. A Nagy Korallzátony. Egy néhány évvel ezelőtti tévéműsor szerint ez az a három dolog, amit látnod kell, mielőtt meghalsz. Valójában csak három az 50-ből. Nemcsak a BBC 50 hely, amit látnod kell, mielőtt meghalsz című műsora volt népszerű, hanem az ezzel a címmel ellátott könyvek azóta is a bestsellerlistákon szerepelnek.

Sőt, úgy tűnik, a műsor egy egész új műfajt szült. A halál előtt megnézendő dolgok mellett rengeteg más dolog is felkerülhet a listára: 100 dolog, amit meg kell tenned, mielőtt meghalsz, amelybe beletartozik a tetoválás és a tehénfejés; 100 dolog, amit meg kell enned, mielőtt meghalsz, például egy hot dog (viszonylag könnyű megszerezni) és egy krokodil (talán nehezebb). Az ötletből növekvő iparág lett. Könyvek és weboldalak tucatjai buzdítanak a listák kitöltésére, albumokat ajánlva, amelyeket meghallgathatsz, filmeket, amelyeket megnézhetsz, szenzációkat, amelyeket átélhetsz. És a listák folytatódnak.

A félelmünk táplálása

E műfaj népszerűsége sokat elárul rólunk és aggodalmainkról. Mindannyian szeretnénk megtapasztalni az élet legjobb dolgait, mielőtt túl késő lenne. Ez jellegzetesen első világbeli probléma: míg egyeseknek a mindennapi betevő falatért vagy lakhatásért kell küzdeniük, addig mi attól rettegünk, hogy életünk végén úgy érezzük majd, nem éltünk elég tartalmas életet.

A The New York Times egyik 2013-as cikke szerint az „Instagram-irigység" az egyik fő bűnös ebben. A főként képmegosztásra épülő közösségi oldal természetéből fakad, hogy az emberek csak a legszebbeket osztják meg – a különösen vonzó ételeket, ünnepi pillanatokat vagy gyermekeik aranyos jeleneteit. E képek együttes hatására saját hétköznapi életünk unalmasnak tűnhet. Azt a benyomást keltik, hogy mások élete sokkal ragyogóbb és boldogabb, mint a miénk.

Mindez táplálja az egyre növekvő szorongást, a Fear of Missing Out-ot (FOMO) - ez a szorongás eléggé elterjedt ahhoz, hogy egy oxfordi pszichológuscsoport tanulmány tárgyává tegye.

Egyre jobban szorongunk attól, hogy lemaradunk az élet legjobb pillanatairól, és ez a félelem folyamatosan kísért minket.

Látni, akit Simeon látott

Ebbe a kontextusba lép be Simeon érdekes alakja, aki nem tartozik a Szentírás karácsonyi elbeszéléseinek legismertebb mellékszereplői közé. De nem szabad figyelmen kívül hagynunk Simeont. Ő egy halálra kész ember. Nem azért, mert boldogtalan, vagy mert úgy érzi, hogy rossz lapokat osztottak neki, hanem éppen ellenkezőleg: elégedett. Simeon mindent látott, amit látnia kellett. Készen áll a távozásra. Befejezte a listáját.

És meglepő módon a listáján csak egy dolog szerepelt.

Az 50 hely, amit látni kell, mielőtt meghalsz sikere hamarosan a bestseller könyv az 1000 dolog, amit látni kell, mielőtt meghalsz című könyvhöz vezetett (gondolom, manapság az emberek tovább élnek). De Simeon számára csak egy dolog van, amit látni kell, mielőtt meghalsz:

„Most bocsátod el, Uram, szolgádat beszéded szerint békességgel, mert meglátta szemem üdvösségedet, amelyet elkészítettél minden nép szeme láttára, hogy megjelenjék világosságul a pogányoknak és dicsőségül népednek, Izráelnek." Lk 2,29–30

Simeonnak egyetlen dolgot kellett látnia, mielőtt meghal. Csak egyet. Az üdvösséget.

Simeon, mint mondják, jámbor zsidó volt. Tisztán látta, hogy a világ nincs rendben – nem olyan, amilyennek lennie kellene, ahogy azt mi is mélyen érezzük. Az Ószövetség ismerete segített neki ezt megérteni. Tudta, hogy az emberiség eltávolodott Istentől, és hogy Isten megígérte: helyreállítja ezt a kapcsolatot, megújítja a világot és vele együtt minket is. Isten megváltást ígért. És most Simeon a saját szemével láthatta ezt a megváltást. Valósággá vált.

De csecsemőként jött el.

Nem szokatlan, hogy túlzó dolgokat mondunk csecsemőkről. Amikor egy baba érthetetlen hangokat ad ki és ledobja a kanalat a földre, a lelkes szülő rögtön kijelenti, hogy ez a zsenialitás jele. De Simeon nem egy elfogult szülő. A gyermek nem az övé, és e pillanat előtt sosem találkoztak.

De miközben egy csecsemőt tart a kezében, Simeon elmondhatja, hogy látta Isten üdvösségét. Nem szabad félreértenünk. Simeon nem azt állítja, hogy a csecsemőkben van az emberi reménység. Nem az a jelentős, mi ez a gyermek, hanem, hogy ki ez a gyermek. Nem a gyermekkora, hanem az identitása. Ez a csecsemő, ez a személy Isten üdvössége.

A gyermek anyjához Simeon ezeket a baljóslatú szavakat intézi: „a te lelkedet is éles kard járja majd át” Lk 2,35. Mária előtt hatalmas bánat áll, a legmélyebb bánat minden anya számára: látni a fia halálát. A nagyság, ami gyermeke előtt áll, a megmentés, amit Isten véghezvisz rajta keresztül – mindez az ő halálán keresztül fog bekövetkezni.

Lehet, hogy ez nem az a karácsonyi ajándék, amire számítanánk. De ez az az ajándék, amire a legnagyobb szükségünk van. És mindez ennek a gyermeknek az érkezésével kezdődik.

Kiderül, hogy csak egy dolgot kell látnod, mielőtt meghalsz.

Forrás: https://www.thegospelcoalition.org/article/why-christmas-is-the-antidote-to-fomo

„Egyre jobban szorongunk attól, hogy lemaradunk az élet legjobb pillanatairól, és ez a félelem folyamatosan kísért minket.”

Hegyi András

ET HOMO FACTUS EST

Korunk rivaldafényes karácsonyozásait látva és azok nyüzsgős, pörgős hatása alá kerülve – ha mi hívők a lényegvesztésig nem akarunk együtt sodródni a világgal, amely szinte kényszerítő erővel lép fel – vissza kell mennünk a gyökerekig, hogy karácsony titkát megértsük, megragadjuk és részesüljünk annak igazi, békességes és örök életet ajándékozó örömében.

1. Miért éppen karácsony?

Ma az úgynevezett evangéliumi hívők is általában úgy tudják, hogy az első századokban a pogánysággal való szellemi küzdelem idején a pogányság hatolt be a keresztyénség lelkiségébe és szokásaiba, főleg az addig elterjedt pogány ünnepek átvételével. Például éppen azzal, hogy az első keresztyének a Kr. u. 3. század végétől, amikorra a hatalomra befolyásuk lett, a Krisztus születésére kijelölt egyházi ünnepet a téli napforduló legsötétebb napjára tették. December 25-e után a napok egyre hosszabbodnak, és a világosság egyre több lesz, ezért gondolták, hogy az igazi világosság (Jn 1,9–11), vagyis Krisztus méltóbb arra, hogy e napon ünnepeljék születését.

A nappal legfényesebb égitestje, a nap, és az éjszaka legfényesebb égiteste a hold az egész ókorban istenségként tisztelet tárgyát képezték. A mezopotámiai népek mítoszaiban is istenként tisztelt napról (bika formájú Samas)[1] szóló himnuszok előkerültek agyagtáblákon. Az egyiptomiak által sokféle formában imádott napkorong, teljes fénnyel ragyogó nap, lemenő nap stb. (Amon, Ré, Aton)[2] tisztelete közismert. A perzsák a napot Mithra (a fény istene) személyében tisztelték. Itt a nap egy kissé elszellemiesedett. A görögöknél Zeusz atya, a természet körforgásának ura tiszteletébe ha áttételesen is, de benne foglaltatik a nap tisztelete is. Apollón több mint kétszáz kultikus névvel rendelkezik: a napnak, a férfierőnek, a szépségnek, a harcnak, a gyógyításnak, a halálnak is istene. Rómában is tisztelik a napot (Sol = nap, de egyben sancta pater is).[3] De ha átlépnénk az óceán túloldalára, az inkák, a maják és más ősi indián civilizációkban a nap mindenütt istenségként jelenik meg. A nap tisztelete tehát általános volt az ókorban.

A keresztyénségnek a lakosság körében általános vallássá válása idején – mivel senki nem emlékezett már arra, hogy a betlehemi éjszaka melyik évszak milyen napjára esett – birtokba vették ezt az eddig pogány ünnepet, éppen azért, mert egyébként már mindenütt egy létező ünnepnap volt. Természetesen lecserélve az eredeti tartalmát és kultuszát. Ma már alig gondol valaki arra, hogy ezekben az időkben, amikor Egyiptomtól Rómáig a pogány vallások és a régi ideálok régóta romokban hevertek, mégsem igazán a pogányság hatolt be a keresztyénségbe, hanem éppen ellenkezőleg, a keresztyénség hatolt be a pogányságba, és vette át az embereknek nem csupán a vallásában, hanem a tudatában és értékrendjében is azt a szerepet, amelyet korábbi pogány vallásuk töltött be.[4]

Alighanem ma ennek a fordítottja történik. A pogányság nyomakodik be erőteljesen a keresztyénségünkbe. Hiszen ha a karácsonyra való készülődésünk – legalábbis a ráfordított időt és energiát számba véve – döntő többségében a vásárlás körüli gondjainkkal telik: „kinek mit vegyünk, hogy eltaláljuk az ízlését, sértődés se essék, pénztárcánk is bírja” – és az e körüli hajszában elfáradt, kizsigerelt valónk roskad be a templom vagy az imaház padjaiba, akkor bizony ez nem a keresztyénségünk diadala, hanem a pogány istenség, a pénz, a hit ünnepét is biznisszé tevő kultúra győzött a keresztyénségünk fölött.

Mert ha a mai „keresztyén” Európa vagy evangéliumi hitű Egyesült Államok karácsony körüli cécóját figyeljük, vallásosság tekintetében alább van az arabok ramadánjával és mekkai zarándoklatával szemben. Mert az egy hónapig is eltart, és végigcsinálják mégis. Ott legalább a vallásról van szó, és leborulnak, méghozzá egész testükkel a földre imádkozni.

Európában pedig, ahol már az emberek negyedik, ötödik felmenőjét sem érdekelte az élő hit, sem pedig a vallásos külsőségek, megtelnek az áruházak polcai néhány értékes műszaki cikk és karácsonyra időzített irodalmi kiadvány mellett karácsonyi ingyom-bingyomokkal, az emberek az ünnepre való tekintettel zarándokolnak a kirakatok és a plázák roskadásig telerakott polcai között. Az utcákat feldíszítik rafinált füzérek díszkivilágításával, amelyek néhány nap múlva hazasegítik a szilveszterkor részegen botorkálókat. És tele vannak a városok utcai árusokkal, akiknek néhány heti bevétele olykor meghaladja az egész évit. Tehát karácsony körül nagy a kavalkád. Itt – akárhogy szépítjük – a valamikor lényegét tekintve még keresztyén ünnep vált kendőzetlenül pogánnyá. A legtöbb európai ember még karácsonykor se megy templomba, hogy legalább egy kis orgonaszó megsimogassa a lelkét, és valamit halljon a betlehemi történetről.

Akkor viszont mi milyen alapon mondunk ítéletet a régiekről? Őket legalább érdekelte az inkarnáció kérdésköre. Alig találunk Krisztus önmegüresítésére és önmegüresítése után az isteni és az emberi természetét tekintve olyan lehetséges elméleti változatot, amit alaposan végig ne gondoltak volna, és ne hittek volna benne őszinte szívvel.

Jelen írásomban a legtávolabb áll tőlem, hogy ezek változatainak ismertetésébe belefogjak, tessék kézbe venni a jobbnál jobb teológiai szakkönyveket, és a prédikációra készüléskor elmélyedni benne! Meg persze elsősorban a Szentírásban, hogy legalább az istentiszteleten átbillenjen a mérleg nyelve az evangéliumi szakralitás irányába. Hogy a mennyei világ jó ízével és üdeségével teljen meg a lelkünk, legalább karácsonykor, vagy karácsonykor még inkább. Mert az ajándék, amit veszünk, akármilyen drága meg értékes, pillanatnyi örömöt okoz ugyan, de nem tart az örökkévalóságig. Legtöbbje nem is az örökkévalóságnak készült. Amit viszont a „karácsonykor” megszületett Úr Jézus hozott, az örökké tart, és mindörökké érték marad.

Vizsgálódásom kiindulópontját a címben szereplő latin nyelvű Credo szava adja. Már régóta motoszkál bennem a „homo factus est”[5] fogalma. Vizsgálódásunk iránya a következő területre szeretne kiterjedni: hogyan volt benne az inkarnáció csodájában maga a Fiú Isten?

2. A testté létel csodája

Azt a teológiában jártas olvasók közül mindenki tudja, hogy az inkarnációval kapcsolatban elsősorban a görög egyházatyák, a kereszt teológiájával elsősorban a nyugatiak foglalkoztak. Nyilvánvaló, hogy ez a hangsúlyokra vonatkozik. Most mégis a latin atyák nyomán haladunk. A görögök azt vallották, ha nincs testet öltés, nincs kereszthalál sem. Az egyház hitvallása ugyanis sohasem valamiféle általános értelemben vett Isten-fogalomról beszélt, hanem Jézus Krisztus Istenét vallotta egyedüli Istennek és Úrnak. Jézus Krisztus egész földi élete, munkálkodása, sőt kereszthalála a Mindenható Isten önexegézise, önértelmezése.[6]

Ahogy János evangéliumának prológusában olvassuk Jn 1,14 (ὁ λόγος σὰρξ ἐγένετο) az Ige lett testté. Az 1. vers szerint: Isten volt az Ige (θεὸς ἦν ὁ λόγος). Vagyis Istenben a szentség, a szeretet, az irgalmasság, az igazságosság nem kintről befelé ható valóságok, mint nálunk, embereknél. Nekünk törekednünk kell ezek megragadására. Istennél ezek benn való tulajdonságok. Nem kívülről érkeznek felé, hanem az ő természete ilyen, és belőle áradnak kifelé.

Az Ige testet öltése kapcsán akár a Bibliára vagy a hirdetett igére is gondolhatnánk, ha nem volna éppen a testben megjelent isteni személy, Jézus Krisztus a középpontban mint Isten egyedül érvényes önkijelentése. Azt érezzük a jánosi prológus kapcsán, hogy egy olyan titok feltárására törekszik az evangélista, amelynek elmondásához elégtelenek a már ismert fogalmak. Ki is az Ige? Hogy lehet az Ige isteni személy? Tulajdonképpen ezekre a kérdésekre az egész evangélium adja meg a választ. Az Úr Jézus életéről és haláláról szóló történeti beszámolók. Ami azután a teljes Újszövetség alaptémája. Jézus Krisztus Isten képmása (Róm 8,29; 2Kor 4,4; Kol 1,15), Isten epifániája, megjelenése (1Tim 3,16; 2Tim 1,9), Isten dicsőségének fénye, Isten lényének képmása (Zsid 1,3). A „test” itt nem jelent többet, mint a szenvedő és halálnak kiszolgáltatott embert.

Az Újszövetség több kifejezést használ „test” értelemben. Ezek az emberi létezés és természet legkülönbözőbb oldalaira irányítják a figyelmet. A swma (szóma) jelentése ugyan test, de a „test” e fogalomban pusztán mint a lét hordozója jelenik meg, például a holttestre is ezt a szót használják. A swma a testet jelenti, de a meg nem váltott embert is, aki nélkülözi Isten hatásait: jóságának érzékelését, szentséges akaratát, mennyei bölcsességét, egyszóval igéjét, mert szembefordult Istennel. A σὰρξ (szarx) jelentése: hústest, az ószövetségi בָּשָׂר (bászár) görög megfelelője. Ez egyszerűen élőlényt, élő embert jelent, de az embernek azokat az érzéseit, vágyait, indulatait, impulzusait, amelyek felfogják Istent, és amelyeket akár az Isten szolgálatába is lehet állítani. A sarc nyitottá válhat az isteni pneuma számára.

Gerhard Theißen Az őskeresztyénség élményvilága és magatartásformái[7] című művében összehasonlítja a bibliai szóhasználatot a modern lélektani szakkifejezésekkel. Vegyünk egy példát az 5Móz 6,4-ből: „Szeresd az Urat, a te Istenedet teljes szívedből (בְּכָל־לְבָבְךָ), és teljes lelkedből (וּבְכָל־נַפְשְׁךָ), és teljes erődből (וּבְכָל־מְאֹדֶךָ)”

Az ő interpretációjában a következőképpen néz ki: szerinte a „szív” már az ókorban, de a jézusi hagyományokban is hangsúlyosan elsősorban a kognitív és az erkölcsi képességet jelenti, a különbségtétel meglátását a jó és a rossz között. A Mk 12,30 ki is egészíti a legfőbb parancs szövegét a „teljes elméddel” (διανοίας) betoldásával, amely a gondolkodási képesség mellett az érzületet, a ráhangolódást is magában foglalja. A נֶפֶשׁ (nefes) az ember bennvaló lelke, élő, lélegző lelke. A רוּחַ (ruach) kívülről jön, és általában az isteni Lélek megnyilvánulásaira használja az Ószövetség. Megtérésekor az ember נֶפֶשׁ-ét érinti az isteni רוּחַ, és ekkor nyílik meg az addig zárt értelme és az ember egész léte Isten számára. A מְאֹדֶךָ lehetne akár csak nyomatékosító szó is, de itt nem csak az ember erejét, vagyis összeszedettségét, erőteljességét jelzi, hanem még a vagyonát is magában foglalja. Természetesen a מְאֹד alapjelentése axz, hogy: igen, nagyon, vagyis teljes erődből szeresd az Urat, a te Istenedet. De Isten tiszteletének és szeretetének megvan az anyagiakkal meghozott áldozatban is a szerepe.

Ez az exkurzusszerű bekezdés két jelentős tanulsággal is szolgál. Az egyik az, hogy a testet öltött Krisztusban, akiben az Ige testté lett, soha nem kívülről szólalt meg a Lélek, hanem kezdettől fogva benne élt, és belülről szólt hozzá. Talán a σὰρξ éppen azért alkalmas az inkarnáció szavaként, mert az Úr Jézus személyiségének nem csupán egy szeletéről van szó, hanem a teljes emberről. Az Úr Jézusnak minden gondolata, akarata, érzésvilága, idegszála teste-lelke telve volt az Isten szándékával, gondolataival, egyszóval Igéjével.

És a testet öltés után Jézus ellenállt annak a kísértésnek, hogy kilépjen ebből az Istennel való egységből, és kipróbálja azt, hogy milyen élmény kitépni magunkat az Atya Isten hatósugarából, és pontszerűen szembeszállni vele, vagy folyamatosan szembemenni vele. Emberként hozzánk mindenben hasonlóvá lett, sőt kísértést is szenvedett, kivéve hogy nem vétkezett (Zsid 4,15). De ha Jézus nem lett volna valóságosan emberré, nem kóstolta volna meg az emberek életét, sőt a halálát is, és szenvedésével nem szállt volna le a halál legsötétebb mélységébe, ez esetben megváltásunk sem volna bizonytalan illúziónál több. Nem képezhetné a pokoltól, a kárhozattól való szabadulásunk szilárd (történelmi) alapját. A testetöltés csodája éppen abban van, hogy Isten nem közvetítők által szólalt meg, bár az angyalok mindig is akaratának tökéletes végrehajtói voltak. Itt azonban minőségileg másról van szó: maga Isten jött olyan közel az emberekhez, amelynél csak majd a színről színre látás lesz teljesebb. Ha Istent meg akarjuk ismerni, Krisztusra kell néznünk.

A másik tanulság pedig az, hogy nekünk embereknek – ahogy Jelenits István szereti megfogalmazni – a hit kegyelmi állapot. Csak a hit nyitja meg szemünket, értelmünket, tudatunkat, tudatalattinkat, egész lelkünket arra, hogy felfogjuk Isten nagyságos dolgait (Zsid 11,1–3). Megiszonyodjunk a gonosztól, és kívánjuk a mennyeit. Ebből következhetne az is, hogy a hitetlen nem tehet arról, hogy hitetlen, és nem látja és nem érti meg Isten tetteit ott, ahol a hívő nyilvánvaló módon látja azokat. Igen ám, de a hitet a Lélek ébresztgeti minden emberben, de csak a hívő engedi magát vitetni ott, ahol a Lélek szele fúj (Jn 3,8), a hitetlen pedig ellenáll ennek.

3. Az idők teljességében

Az Úr Jézus eljövetele nem egy véletlenszerű történet a történelem lepergő eseményei között. Az Emberfiának eljövetelével, földi életével, szenvedésével, halálával, feltámadásával egybefut minden ószövetségi hagyomány és a görög filozófusok – vagyis a lét igazságain töprengő emberek – várakozása. A bibliai próféták, a himnuszszerző zsoltárírók, a bölcsességirodalom bölcsei, az ószövetségi apokaliptikusok várakozása éppúgy célhoz ér Krisztus születésében, mint a görögöknél Hérakleitosz óta Platónon át a létező világ ésszerűségének és egységbe rendező értelmességének vágya. Platónnál nem csupán a külső világ, a természet és a politika harmonikus rendje fontos, hanem a lélek önmagával folytatott szótlan párbeszéde is, amit csak a belső csendben foghatunk fel.[8] A politikai fordulatok következtében felfokozódott ez a várakozás akkor, amikor a görögöknél semmivé vált a harmonikusan rendezett kozmosz ideája és tapasztalata. Ennek következtében a görög istenfogalom abszolút transzcendenssé, megismerhetetlenné, sőt idegenné vált. A mi hitünket alapjaiban megrázó csoda lenne, ha Isten – aki nem hagyta magát kinyilatkoztatás nélkül (Róm 1,19–20) – levette volna kezét bármikor bármely népről. Főleg azokról, akiknél az igazság utáni vágy elemi erővel jelen volt. A megváltás utáni általános vágy megelőzte ugyanis az Üdvözítő eljövetelét.

Jézus Krisztus földrejövetelével azután maga Isten jelent meg a színen, hogy ezt a vágyat betöltse. Ha Jézus Krisztus nem Isten valódi Fia, nem is válthat meg bennünket bűneinktől és azok következményétől. Sem itt a földön: megromlott emberi természetünktől, összeférhetetlenségünktől, gonosz hajlamainktól, vigasztalhatatlanságunktól, nagyravá- gyásainktól, irigykedéseinktől, makacsságainktól, bosszúvágyunktól, elégedetlenkedésünktől, hogy végre már egy kis békénk legyen. És főleg nem az örök kárhozattól. Akkor viszont hiábavaló a mi hitünk. Együnk, igyunk, mert előbb-utóbb úgyis meghalunk. De máris megrontottak minket a rossz társaságok, például a hitetlen François Voltaire, a gyűlölködő Karl Marx, az emberek bűnbánatára csapást mérő Sigmund Freud, a társadalmat felforgató Vlagyimir Iljics Lenin és zsarnok Joszif Viszárionovics Sztálin, meg a mai értékgyilkos balliberális média (Róm 15,12–34).

4. Örök Fiú

Az Úr Jézus azonban nem csupán feltámadása által vált Isten Fiává, hanem már születése előtt is az volt, és földi élete ideje alatt is folyamatosan. Ő öröktől fogva mindörökké Fiú. Az Úr Jézus és az Atya Isten nemcsak azonos lényegűek, hanem egyugyanazon lényeget birtokolják. És birtokolták is mindig már az örökkévalóságban, Krisztus testet öltése előtt is.

A korai egyházatyáknak Istennek a Krisztusban történő megtestesülése megértésének érdekében a történelem Istenét, a Mindenható Istent – azt, akit a Biblia tár elénk – el kellett határolniuk a kor istenfogalmából mindenki számára ismerős: születő, szenvedő, meghaló, majd ismét feltámadó és átalakuló istenekről alkotott mitikus elképzelésektől. Ezek az istenek semmi mást nem fejeztek ki, mint a történelem állandóan önmagát ismétlő körforgását, ami persze sehova sem vezet. De ez az emberek egyik alapélménye. Nem lehet belőle kitörni. Az ember mint a természet része egyben annak fogja is. A Krisztus-esemény pontosan a lét értelmetlenségének kitörési pontja, méghozzá az, amit a történelem egy adott időpontjában maga Isten készített el. A Krisztus eljövetele nem előkészítetlen, de a Krisztus-esemény egyben nem befejezetlen. A Krisztus dicsőséges visszajövetelével fejeződik majd be.

Nüsszai Gergely nyomán Szent Ágoston fejti ki, hogy a Názáreti Jézus Krisztusban Ábrahám, Izsák, Jákób és a próféták Istenének inkarnációja, önmegüresítése történt. Vagyis a Mindenható Isten leereszkedése hozzánk, emberekhez, de ez egyben mindenható hatalmának jele is. Isten önmagát üresíti meg, méghozzá önként, a bukott emberek érdekében, hogy bukásuk következményétől megszabadítsa őket. A latin homo factus magyarul: emberré lett, ugyanezt az isteni létformából emberi létformába történő belépést mondja el.

De az „emberré lett” egy igen lapos és a lényeget tekintve semmit nem mondó kifejezés. Mert a homo = ember, a facio, feci, factum = tenni, cselekedni, csinálni, készíteni, véghezvinni kifejezés nemcsak azt a kérdést veti fel, hogy akkor kicsoda az alany, aki cselekszik, hanem a választ is megadja. A Fiú is, aki emberré lett. Természetesen az Atya és a Szentlélek is alany. A Fiú nem csupán elszenvedője a megtestesülésnek, nemcsak történik vele, hanem aktív résztvevője is. Amikor a testet öltés történt, akkor vajon a Fiú nem volt Isten? Vagy nem volt öntudatánál? Amire készült a világ alapjainak felvettetése előtt (Jn 17,24), aki előbb volt mindeneknél, minden őbenne áll fenn (Kol 1,17), ebben a helyzetben „kikapcsolt” volna? Tudom, hogy titokteli területen állok, ahol csak levett sarukkal lehet megmozdulni! Nem is tudhatunk, tehát nem is mondhatunk erről semmit, csupán azt, hogy inkarnáci- ójából a Fiú tudatos és teljes isteni jelenléte legalábbis nem zárható ki.

5. Sokatmondó a credo szövege

Az az állítás, hogy az inkarnációban a teljes Szentháromság egyaránt aktív volt, egyébként a hitvallás szövegében többször megismétlődik. A teljes Szentháromság egy örök Isten, tehát a Fiú is. Lásd a lábjegyzetben a hitvallás latin szövegét.[9] Fontos kiemelni, hogy Istent factorem coeli et terrae, vagyis mindenek Teremtőjének, mindenek alkotójának nevezi, sőt minden látható és láthatatlan Teremtőjének. Ezzel a hitvallás az ószövetségi Szentírás Istenét definiálja, akinek Jézus a filium Dei unigenitum. Ezzel Jézusnak az Atyával történő egyedülálló kapcsolatát pontosítja. Nem fogadott Fiú, mint a Krisztusért kegyelembe fogadott többi hívő ember (Róm 8,14–17; 1Jn 3,1–3), hanem az Úr Jézusnak az Atya Istenhez fűződő viszonya a történelemben egyedülálló.

Tudvalevő, hogy férfiemberek nem szülnek. A hitvallás Istent sem keveri ebbe a bizarr gyanúba, csupán keresi a megfogalmazás módját, miként lehet elmondani az elmondhatat- lant, hogy az Úr Jézusnak más a kapcsolata Istennel, bensőségesebb, összehangoltabb, mint az összes többi teremtménynek. Úgyhogy Jézus nem teremtmény: genitum non factum. Erre a földi világra a Szentlélek teremtő munkája által született, incarnatus est de Spiritu Sanctu, Máriától, a szűztől, ex Marie virgine, és így lett emberré. Vagyis homofactus est. Tehát emberré léte a Szentháromság egy örök Isten tette. Itt is szóba kerül a factum, mégpedig tagadott formában. Jézus genitum: „született”, Isten nem szavával „alkotta”, mint az összes többi teremtményét.

Ebben – a latin atyáktól származó hitvallási szövegben – a születéstől fogva a teljes Szentháromság aktív közreműködése benne található. Nem a mikéntje, hanem a ténye, az viszont félreérthetetlenül. Mint ahogy az Úr Jézus születése sem nőgyógyászati ügy – ez a megközelítés torz indítékból csak torz eredményre vezetne –, hanem teológiai, méghozzá szotériológiai. Vagyis az Istentől elszakadt ember isteni módon történő megmentésének ügye. Máriának, a szűznek az angyal Jézus megfoganását így jelentette be: „a Magasságos ereje árnyékoz be téged, ezért a születendőt is Szentnek nevezik majd, Isten Fiának” (Lk 1,35). Az Ószövetségben gyakori kifejezés Isten teremtő Lelkének kiáradása (1Móz 1,2; 2Móz 11,25; Ézs 11,1–10). Ez nem jelent többet, mint Isten teremtő erőinek kiáradását. A szövegben semmiféle nemiségre utaló jelleg nincs. Csupán arról szól, hogy az Úr Jézus szentsége nem az emberek erkölcsi értelemben vett szentsége – amire az emberek egyáltalán eljuthatnak –, hanem szent, természeténél fogva, mert eredete is szent. Ő nem szentté lett, hanem szent volt kezdettől fogva, származása nem e világból való.[10]

Csak utalok rá, hogy teljes képtelenség, sőt gőgös istenkísértés volna részemről, ha ennek a mikéntjét, a módját, a Szentháromságon belüli kommunikációját próbálnám megérteni, mert ez egyedül Isten titka. De hogy az Úr Jézus nem úgy született, mint mi, hogy a születésünk előtt történtekről alig valamit ismerhetünk, azt is csak hallomásból, ha a szüleink elmondták.

Bár az utóbbi idők lélektani kutatásai nagyon is fontosnak tartják a prenatális időszak figyelembevételét. Erről a Biblia is régóta beszél, sőt Isten gondoskodását látja benne:

„alaktalan testemet már látták szemeid, csontjaim nem voltak rejtve előled, a napok sem, amelyeket nekem szántál” (Zsolt 139,16).

A zsoltárban azonban szó sincs lélekvándorlásról, születés előtti vagy korábbi más testben eltöltött életünk emlékeiről. Csupán arról, hogy létezésünk forrásánál is ott volt Isten irgalmas és gondoskodó szeretete. Életünk abszolút módon Isten ajándéka, és nem Istentől független valami.[11]

A Názáreti születése kapcsán mint tény kerül elő a szentháromságos egy örök Isten teljes jelenléte és aktivitása. Krisztus megüresítette magát, és nem csupán elszenvedte inkarnációját, megüresedését, mint egy magatehetetlen csecsemő. Mint ahogy egész földi élete (mint embernek) tudatos engedelmességben zajlott az Atya Isten iránt.

6. Krisztus önmegüresítése mint titok és paradoxon

Órigenész szeme előtt Krisztus inkarnációjának és kereszthalálának teljes paradoxona áll. Ha Krisztus nem érzett volna öröktől fogva részvétet bűneink okozta nyomorúságunk miatt, nem lett volna emberré, és nem engedte volna, hogy keresztre feszítsék. Krisztus inkarnációja, élete, halála egyaránt önmegüresítés. Mint említettük a κενώσις (kenószisz), ennek az igei formája az ἐκένωσεν, mely szó szerint azt jelenti: megüresíteni magát. Tehát itt is az alany egyértelműen Jézus Krisztus maga. A Fil 2,6 μορφῇ θεοῦ-nak nevezi a Názáretit. Istennek formájában volt. Ebben a μορφῇ (állapot, forma, létezési forma) nem csupán a külső alakot, hanem a lényeget, állapotot, helyzetet, beállítottságot, sőt a birtoklást is jelenti.

Maga a „megüresítés” is titok előttünk, hiszen fogalmunk sincs arról, hogy a Názáreti Jézus, aki e testben való élete idején a természet erőinek parancsolt, például lecsendesítette a vihart (Mk 4,39), meggyógyította a legkülönfélébb betegségeket (Mt 9,18–34), sőt a halál felett is Úr volt (Lk 8,40–56), milyen isteni tulajdonságokat „nélkülözött” e testben. Azt tudjuk, hogy igényelhetett volna több mint tizenkét sereg angyalt szenvedése elhárítására (Mt 26,53). Mégis azt kell gondolnunk, hogy a kenwsij legalábbis annyit jelent, hogy aki azt mondta magáról: „mielőtt Ábrahám lett volna, én vagyok” (Jn 8,58), imádkozásában üres kezekkel állt az Atya előtt. Hagyta magát elfogni, vállalta a megaláztatást, és a kereszten fejezte be földi életét. De ez nem azt jelenti, hogy megfosztódott volna olyan isteni tulajdonságaitól, amelyeknek korábban birtokában volt, hanem csupán azt, hogy „letette” azokat.

Mivel Isten a szeretet teljhatalma, megengedheti magának a szeretet erőtlenségét is. Belebocsátkozhat a szenvedéssel és halállal teljes világunkba anélkül, hogy elmerülne és felolvadna benne, vagy bármilyen módon lefokozódna, esetleg bűnnel szennyeződne.

A kereszten történt Isten legradikálisabb önmegüresítése. A kereszt tehát Isten legradikálisabb és legfelülmúlhatatlanabb önmeghatározása. Ez itt sem azt jelenti, hogy Isten feladja önmagát, vagy ellentétbe kerül lényegével. Ellenkezőleg: a kereszten mutatja meg saját igazságához, szeretetéhez, irgalmához és ígéretéhez való feltétlen hűségét. Ezt teljes isteni szabadságában teszi. Volna hatalma hozzá, hogy visszavegye szándékát, amelyben teljes súlyával a bűnei következtében megromlott és halált váró ember mellé áll, de nem teszi. Mert a kereszt másik oldalán ott áll a keresztre feszítő. Vagyis maga a sátán, és a befolyása alatt álló emberek is, akik tele vannak gyűlölettel és a pusztítás szándékával. Hatalmuk ebben ki is merül: a sátán embergyilkos kezdettől fogva (Jn 8,44). De azzal, hogy a halál hatalmával megölte Krisztust, valójában Krisztus ölte meg a halált, és a halál fogságába jutott ember számára így szerzett szabadulást (Zsid 2,14).

7. A kereszt nem vereség, hanem Krisztus győzelme

A korai keresztyénség a megtestesülést a kereszthalállal, a kereszten aratott diadallal és a feltámadással szoros összefüggésben látta. A credo így folytatódik: et resurrexit tertia die, secundum Scripturas – vagyis feltámadt a harmadik napon az Írások szerint. Sőt: et iterum venturus est cum gloria, judicare vivos et mortuos: cuius regni non erit finis – eljön majd dicsőségben ítélni élőket és holtakat, és országának nem lesz majd vége! Ez a régiek hitében a Szentírás tanítása alapján egyetlen ívű esemény volt, szervesen összetartozott.

A préegzisztencia, a kenwsij, a kereszt és felmagasz- talás egy egész a mennyet és földet átfogó grandiózus isteni cselekvés részei. Amelyben nem sérül sem Isten igazságossága, sem a lét rendje, sem az ember Istentől kapott szabadsága. Isten a megváltás művével nem kényszerít senkit bűnei megtagadására, bűnbánatra, megtérésre, szent életre, hanem csak lehetőséget ad rá, az örök jó megragadására.

8. Lesz-e bennünk folytatása?

Íme a karácsony ünnepének titka. Mekkora ajándék lehetne, hogy a Krisztus követése karácsonykor alázatos és áldozatos szeretetünkben mutatkozna meg igazán. Nem az ünnep fényéről vagy a felkészülés alaposságáról lenne szó csupán. Ha mi is megajándékoznánk szeretteinket saját magunk megüresítésével. Ennek következményeként az ő szabadságukkal.

Hadd mondják el – anélkül, hogy közbevágnánk – mindazt, ami szívüket nyomja, ha nekünk nem tetszik is! Megajándékozhatnánk őket önzetlen jóságunkkal. Készülhetnénk arra, hogy több jézusi lelkület bontakozzon ki bennünk. Vállunkra vehetnénk terheiket, és mi is önmagunkat megüresítve, szolgai formát vennénk fel (Fil 2,7), anélkül, hogy elvárnánk, hogy megünnepeljenek ezért. Vegyünk hát magunkra botlásaikból és bűneikből annyit, amennyit csak elbírunk, ha azok csúfondárosak is, és vigyük a magunkéval együtt a Golgota keresztje alá, hogy ők is meg mi is megtisztulhassunk és megkönnyebbülhessünk! Egyből felfrissül a levegő mind a családunkban, mind a gyülekezetünkben. Ne csak passzív elszenvedői legyünk az életünkkel járó bajoknak! Törekedjünk a családban és a gyülekezetben belső békességgel elviselni, hogy nem a miénk az utolsó szó!

Mert Isten uralma nem olyan térbeli ország, mint napjainkban a szuverenitásukért harcoló népeké, vagy a gyülekezetekben, esetleg a családokban uralkodó kiskirályoké, akik azt hiszik, hogy csak nekik lehet igazuk. Hanem olyan, amelyben egyedül Isten gyakorolja a hatalmat az alázatos Krisztus által. Mi pedig pontosan önmegüresítésünk által válunk isteni természet részeseivé (2Pt 1,4). Mert nincs túl nagy választási lehetőségünk, vagy magunkat megüresítve mi magunk is gazdagodunk, hiszen áldására leszünk környezetünknek, ők meg nekünk, vagy leuraljuk őket, és ők meg ellenünk fordulnak.

9. A jó változás mindig Isten műve

Amiért az Isten Fia emberré lett, az lehetővé teszi, hogy ilyen változás megtörténjen bennünk is. Ami egyébként az emberi személyiségünkből, múltunkból vagy őseinktől örökölt hiábavaló és önző természetünkből levezethetetlen és megter- vezhetetlen, mert egyedül csak Isten műve bennünk. Mert Isten országa ma sem erőszakkal jön el, vagy nem a drága ajándékok jelzik érkezését, hanem az alázatos szív, amelyben Krisztus megszületett, és elevenen él (Lk 17,21).

Ez nem ábránd, hanem Isten országának olyan eljövetele e világra, amilyen volt Jézus Krisztus első érkezése. Jézus lelkülete ilyenkor bennünk születik meg. Ezt csak a Názáreti inkarnációja tette lehetővé. Egyedül Isten műve bennünk is. De nem kerüli meg akaratunkat, és nem teszi jelentéktelenné törekvésünket.

Itt kerül egészen közel a ma is hús-vér ember és a benne megszülető és máris jelen lévő és eljövendő élő Jézus. Hiszen az Ige mindig is „testté akar lenni”. Vagyis ahogy Dietrich Bonhoeffer írta: a szent keresi a profánt, a mennyei a földit. Az Ige testet ölt az emberben, és türelemmé, jósággá, alázattá, teherbírássá, megértéssé, együttszenvedéssé, a bűnök bocsánatává válik. A halál életté, a pusztulás, a lealjasodás lelki virágzássá, mennyei emelkedettséggé, az igazságtalanság igazságossá, a szentségtelen szentté. Krisztus eljött és csapást vágott a történelem útján az örökkévalóság felé. Ez a krisztusi csapás követhető. Arra a kérdésre, hogy miben áll Isten szeretete, csak azt a választ adhatjuk, hogy véget ért az ember meghasonlása önmagával és a többi emberrel, mert Jézus Krisztus az Istennel és az egymással való megbékélés lehetőségét hozta el minekünk.[12]

10. Csak az Üdvözítő, és nincsen más

Péter apostol mondta a zsidó nagytanács előtt:

„nincsen üdvösség senki másban, nincs és nem is adatott az ég alatt más név, amely által üdvözülhetnénk” (ApCsel 4,12).

Jézus Krisztusban az Isten felülmúlhatatlanul és maradéktalanul közölte önmagát. Azóta minden új kijelentés szükségszerűen csak hamis vagy téves lehet. Nincs is szükség rá. Az Úr Jézusban a Deus absconditus Deus revelatussá vált. De Krisztusban a Deus absconditus és a Deus revelatus egy és ugyanaz. Tehát amit Isten már kinyilatkoztatott önmagáról, és ami még rejtve van előttünk. Istennek a Krisztusban adott önkinyilvánítása nem tehető zárójelbe, ha életünk titkát, rendeltetését és minőségét kutatjuk.

A Szentháromságban az isteni személyek átjárják egymást. A számoknak csak akkor van értelmük, ha mennyiségről beszélünk. A tiszta szellemi világban, magában az Istenben nincs semmi, ami megszámolható volna. Ilyen értelemben félrevezető is a Szentháromság három személyéről beszélni. A Szentháromság Isten személyének belső titka, magának az Istennek a titka, rajta kívül senkire sem tartozik. Isten minden számszerűségen túl létezik. Osztatlan egység – mondták az atyák. Az Atya öröktől fogva Atyaként létezik. A Fiú öröktől fogva Fiúként létezik. A Lélek öröktől fogva Lélekként létezik. Viszont a Fiú lett időben emberré. Nem akarata ellenére, és nem passzív, nem elszenvedő módon, nem saját részt vevő cselekvésétől függetlenül, hanem teljes odaszánással, teljes és tudatos aktivitással.

Ez még akkor is igaz, ha nem értjük az inkarnáció titkát a maga teljes mélységében. A kinyilatkoztatás majd mindig az emberi gondolkodás határait súrolja, sőt meg is haladja. Ugyanakkor az ésszerűséggel mégsem ellentétes. Istenben nincs időbeli egymásutániság. Ő mérhetetlen hatalmú, kimeríthetetlen életteljesség, és ugyanakkor örök cselekvés és bensőséges nyugalom és békesség is egyben.[13]

Épp ezért értelmetlen valamiféle kisjézusról, jézuskáról beszélni, a jászolágy miatt sajnálkozni. Vagy belemerülni az ünnep forgatagába, engedni, hogy sodorjon, de egyben ki is lúgozzon. Hogy azután értetlenül távolságot tartsunk ettől a gazdag, de titkokkal teli és mégis ígéretes valóságtól, hogy Krisztus által az Örökkévaló a maga szentháromságos közösségébe hívott meg minket.

„Azt akarom, Atyám, hogy akiket nekem adtál, azok is ott legyenek velem, ahol én vagyok, hogy lássák az én dicsőségemet, amelyet nekem adtál, mert szerettél engemet már a világ kezdete előtt.” (Jn 17,24)

Hát erről van szó! Még karácsonykor is. Ne engedjük meg tehát sem önmagunknak, sem a ránk bízott híveknek, hogy karácsony a silány üzleti hangulat áldozatává váljon! És ne az legyen a baptista lelkészek egyedüli gondja, hogy mivel dobhatják fel egy kissé a karácsonyi istentisztelet hangulatát, hogy ne legyen olyan monoton és unalmas esztendőről esztendőre! Csak mélyüljünk el Isten titkaiba, annál üdébbet, fontosabbat és értékesebbet úgysem fogunk kitalálni.

Azon érdemes elgondolkodni, hogy az Úr Jézus soha nem mondta, hogy ünnepeljük meg a születésnapját. Ez egyébként hívő embereknél, szeretteink szívében szokott megszületni. Igaz, meg sem tiltotta, sőt ünnepet ígért a jövőben az ő Atyja országában (Lk 13,29). Követésére azonban hívott (Mt 10,38). Nem kényszerített, csak hívott, és megteremtette a lehetőségét annak, hogy menjünk utána.

Nekünk van olyan „álmunk”, hogy Krisztus követésében a szelídségünk, alázatunk, áldozatkészségünk, jóságunk, önmegüresítésünk akaratunktól és erőfeszítésünktől függetlenül a Szentlélek hatására csak úgy a fejünk fölött egyszer csak csodamódon megszületik. Aztán nem születik meg végül semmi. Maradunk olyanok, amilyenek voltunk: önzők, számítók, sértődékenyek, magunknak valók. Ha a Fiú az ő megüresedésében teljes aktivitásával, akaratának teljes súlyával benne volt, nekünk nem kellene a magunk átalakulásában benne lennünk? Hogy megszülessen már végre bennünk is a Krisztus!

Ez az írás először a Szolgatárs 2011/4 lapszámában jelent meg.

1. 1. A. Leo Oppenheim: Az ókori Mezopotámia. Budapest, Gondolat, 1982. 234. o.

2. 2. Rosalie David: Élet az ókori Egyiptomban. [Debrecen], Gold Book, [2006]. 208–256. o.

3. 3. Everett Ferguson: A kereszténység bölcsője. Budapest, Osiris, 1999. 135–234. o.

4. 4. Katus László: A középkor története. Pannonica, Rubicon Kiadó, Budapest, 2000. 28–30. o.

5. 5. „emberré lett”

6. 6. Walter Kasper: Jézus Krisztus Istene. Osiris Kiadó, Budapest, 2003. 202. o.

7. 7. G. Theißen: Az őskeresztyénség pszichológiája. in uő: Az Őskeresztyénség élményvilága és magatartási formái. Kálvin, Budapest, 2008. 82. o.

8. 8. Lásd A. E. Taylor: Platón. Osiris, Budapest, 1999. 348. o.: „Az istenes élet az erény, jámborság, józanság és igazságos¬ság alapjaira épül. Az istenes élet nem lehet az igazság és a gyönyörök csereberéje.”

9. 9. Credo in unum Deum, Patrem omnipotentem, factorem coeli et terrae, visibilium omnium, et invisibilium. Et in unum Dominum Jesum Christum, Filium Dei unigenitum. Et ex Patre natum ante omnia saecula. Deum de Deo, Lumen de lumine, Deum verum de Deo vero. Genitum, non factum, con- substantialem Patri: per quem omnia facta sunt. Qui propter nos homines, et propter nostram salutem descendit de caelis. Et incarnatus est de Spiritu Sancto ex Maria Virgine: Et homo factus est. Crucifixus etiam pro nobis: sub Pontio Pilato passus, et sepultus est. Et resurrexit tertia die, secun¬dum Scripturas. Et ascendit in caelum: sedet ad dexteram Patris. Et iterum venturus est cum gloria, judicare vivos et mortuos: cuius regni non erit finis.

Et in Spiritum Sanctum, Dominum, et vivificantem: qui ex Patre Filioque procedit. Qui cum Patre et Filio simul adoratur, et conglorificatur: qui locutus est per Prophetas.

Et unam sanctam catholicam et apostolicam Ecclesiam. Confiteor unum baptisma in remissionem peccatorum. Et exspecto resurrectionem mortuorum. Et vitam venturi saeculi. Amen.

10. 10. Liptay György és Rózsa Huba a Krisztus Jézus született című könyvük 77–111. oldalain tárgyalják Jézusnak a Szentlélektől való fogantatása, illetve Isten teremtő megnyilvánulásainak párhuzamait az ószövetségi szövegekben. Szent István Társulat, Budapest, 1978.

11. 11. Theißen, 47–89. o. Egyebek között felhívja a figyelmet arra, hogy a prenatális élmény minden ember számára egy egész életen át őt elkísérő isteni ajándék a félelemnélküliség biztonságáról, a létbe ágyazottság rendjéről.

12. 12. Dietrich Bonhoeffer: Etika. RTA, Budapest, 1983. 47. o.

13. 13. Kasper, 284–327. o.

„...mégsem igazán a pogányság hatolt be a keresztyénségbe, hanem éppen ellenkezőleg, a keresztyénség hatolt be a pogányságba.”

„Hogyan volt benne az inkarnáció csodájában maga a Fiú Isten?”

„A testetöltés csodája éppen abban van, hogy Isten nem közvetítők által szólalt meg,”

„Ha Jézus Krisztus nem Isten valódi Fia, nem is válthat meg bennünket bűneinktől és azok következményétől.”

„Az Úr Jézusnak az Atya Istenhez fűződő viszonya a történelemben egyedülálló.”

„Krisztus megüresítette magát, és nem csupán elszenvedte inkarnációját, megüresedését, mint egy magatehetetlen csecsemő.”

„Maga a »megüresítés« is titok előttünk, hiszen fogalmunk sincs arról, hogy a Názáreti Jézus milyen isteni tulajdonságokat »nélkülözött« e testben.”

„Az Ige mindig is »testté akar lenni«. Vagyis ahogy Dietrich Bonhoeffer írta: a szent keresi a profánt, a mennyei a földit.”

„Ha a Fiú az ő megüresedésében teljes aktivitásával, akaratának teljes súlyával benne volt, nekünk nem kellene a magunk átalakulásában benne lennünk?”

Baloghné Kovács Magdolna

A „CSENDES ÉJ, SZENTSÉGES ÉJ” KELETKEZÉSÉRŐL

A festői Salzburg tartományból, – amely a zseniális W. A. Mozartot adta a világnak, – alig 30 évvel később indult világhódító útjára az egyik legismertebb karácsonyi ének.

Azonban a csodás tájon élő emberek nagy szenvedéseket éltek át hasonlóan más, Közép – Európai nemzetekhez.

Katasztrófák, háborúk, éhínség, nélkülözés, klímaváltozás, járványok, elvándorlás sajnos végigkísérték az emberiség történelmét. Nem volt ez másképp a 19. század első húsz évében sem.

Európát napóleoni háborúk dúlták, katonák terrorizálták a lakosságot. Mindezek lezárásaként békeszerződések következtek, melyek íróasztalokon új határokat húzva fokozták a szenvedést, településeket, családokat szétválasztva pl. Tirolban, Felső-Ausztriában, Salzburg tartományban, így a Csendes éj szülőhelyét, Obendorfot is szétszaggatva. A közeli, addig önálló Salzburg érseki várost lefokozták járási központtá, és Ausztriához csatolták (Müncheni szerződés 1816). Ezekkel a változásokkal rengetegen elvesztették megélhetésüket, és a sok szenvedésnek nem volt vége, a nehézségek folytatódtak immár az egész világon.

A Tambora vulkán kitörése 1815 áprilisában (Sumbawa sziget, Indonézia) és a vele járó cunami, vulkáni por és szélvész miatt hatvanezren haltak meg. A vulkánkitörés rekordméretű volt, 8-as skálán 7-es, szuperkolosszális erősségű, ami csak Santorini elpusztulásához fogható (Égei-tenger, kb. 3600 évvel ezelőtt).

Akkoriban a hírek lassabban érkeztek Európába, így a katasztrófális vulkánkitörésről szóló híradás is, viszont az emberek érezték a rettenetes változásokat, melyeket az apró vulkáni részecskék légkörbe kerülése okozott a teljes északi féltekét beborítva.

A bolygó átlaghőmérséklete 0,7-0,4 fokkal csökkent, komoly mezőgazdasági károkat okozva. A klímaváltozás az élet minden területét összezavarta. Nyáron hó és jég esett, folyók léptek ki medrükből, éhínséget és járványokat hozva Kínától Kanadáig, Indiától Európáig.

Az 1816-os „nyár nélküli” év miatt az USA-ban és Európa több pontján éhínség pusztított, Dél-Európában tífuszjárvány tört ki. A zavar megakasztotta az esős évszakot Indiában, összesen három aratás maradt ki, az éhínség miatt kolerajárvány tört ki a Gangesz mentén, a betegség Moszkváig is eljutott. Az aszály miatt a takarmánynövények pusztulása érintette az állatokat, a közlekedésre használt lovakat. Ezért történhetett, hogy a katasztrófa egy találmányt is hozott: a kerékpárt.

Európában 200 000 ember hunyt el járványok miatt és az éhínség következtében. Az emberek Isten büntetésének tekintették a történéseket, és apátiába süllyedtek.

Ebben az apokaliptikus időszakban született Mariapfarrban 1816-ban Joseph Mohr segédkáplán tollából a Csendes éj (Stille Nacht) szövege a sok szenvedést megélt emberek vigasztalására. Feltehetően a templomban található festmény ihlette a szerény, csodás tenor hangú, gitáron kiválóan játszó papot a vers megírására. Az emlékmúzeumban többet is megtudhatunk Mohr atyáról, bár soha nem engedte, hogy arcképet készítsenek róla.

1818 karácsonyán barátját, a salzburgi Arnsdorfban tanítóskodó Franz Xaver Grubert kérte fel, hogy komponáljon az eredetileg hat versszakos költeményhez egy dallamot. Mindketten nehéz körülmények között nőttek fel és közvetlenül érintettek voltak a szenvedésekben. Szívükön viselték a reményvesztett híveket, és karácsonyi énekükkel a megváltás és az isteni szeretet üzenetével próbáltak lelket önteni a csüggedt szívekbe.

A dallam két énekszólamra és gitárra íródott bensőséges hangú bölcsődal siciliano ritmusban, 6/8-ban, német nyelven, ami nem volt akkoriban kézenfekvő.

Több feltevés van arra nézve, hogy eredetileg miért nem orgonán kísérték. Egérrágta orgona fújtatóról, de legalábbis elromlott hangszerről regélnek, azonban valószínűleg Mohr döntött a gitár kíséret mellett, mivel az éneket Oberndorfban az éjféli mise után, a templomi betlehem mellett adta elő Mohr és Gruber. Ebben az is érdekes, hogy a gitárkíséretet akkoriban nem tekintették méltónak templomi szolgálathoz.

Gruber később több variációt is készített az énekre, és megérhette első sikereit, valamint örökül hagyta a pontos keletkezésének történetét.

Pár évvel később egy orgonaépítő, név szerint Carl Mauracher vitte el Tirolba, ahol 1830-as évek elejétől tudatosan ápolták a tiroli népzenei hagyományokat. Így tiroliak, egy zillertali vándorárus testvérpár énekelte el a lipcsei karácsonyi vásáron 1831-ben.

A Németalföldre, Európa több részére és Oroszországba nagyon hamar eljutott az ének, a XIX. század végére már USA-ban is ismerték, és misszionáriusok az egész világon elterjesztették.

Azóta 300 nyelvre és dialektusra lefordították, magyarul is több fordítás létezik. 2011-ben nyilvánították az UNESCO szellemi kulturális örökség részévé.

„Ez a béke dala, amely tele van határokat átlépő spiritualitással. És ez időtlen. Ez a világ minden jóakaratú emberéé.”

Prof. Kasparek Gottfried

A Csendes éj eredeti kottája (© SalzburgerLand Tourismus, Foto: Kathrin Gollackner)

„Ez a béke dala, amely tele van határokat átlépő spiritualitással.”

Csendes éj – emlékkápolna Oberndorfban © SalzburgerLand Tourismus, Fotograf: Eva-Maria Repolusk / eva trifft https://blog.szallas.hu/csendes_ej_salzburgbol_a_vilagsikerig

HOMILETIKA

Eric McKiddie

ÖTFÉLE PRÉDIKÁCIÓS ILLUSZTRÁCIÓ – ÉS AZOK HASZNÁLATA

Régebben soha nem foglalkoztam prédikációillusztrációkkal, mert elhittem az első számú mítoszukat. Azt hittem, hogy az illusztrációk célja az, hogy segítsenek megmagyarázni a prédikált igeszakaszt. Úgy gondoltam, ha jól tanítom a szöveget, akkor elkerülhetem a modern kori összefüggések megalkotásának munkáját. Az eredmény az lett, hogy a prédikációimban sok volt a magyarázat, kevés az alkalmazás, és nem voltak illusztrációk.

A szemléletem 180 fokos fordulatot vett, miután meghallgattam Bryan Chapell előadásait a Krisztus-központú prédikálásról. Azt állítja, hogy az illusztrációk nem annyira a fejnek, mint inkább a szívnek szólnak. Nem elsősorban magyaráznak, hanem motiválnak.

Ekkor vált teljesen világossá, hogy a prédikátornak az érzelmeket kell összekapcsolnia a megismeréssel ahhoz, hogy cselekvésre késztessen. Nincs mozgás érzelem nélkül. Ez éppúgy igaz az esélytelenek öltözőjében a félidőben, mint vasárnap a padokban.

Nem volt többé kifogásom arra, hogy elhanyagoljam a munkát, hogy hallható ecseteket alkalmazzak a mentális vászonra.

## Változatos illusztrációk különböző célokra

Az egyik ok, amiért oly sokáig elhanyagoltam az illusztrációkat, az volt, hogy szűk definícióval operáltam. Ami engem illet, az illusztrációk olyan történetekre korlátozódtak, amelyek kihangsúlyozták a prédikáció lényegét. De nem sokáig tartott az illusztrátorként való fejlődésem, mire rájöttem, hogy az illusztrációk nem "egy méretben" készültek.

Míg egy negyedikes megússza egy ecsettel a rajzórán, bárki, aki elkezd komolyan foglalkozni a festészettel, tudja, hogy különböző szélességű és méretű ecsetekre van szüksége. Ugyanez a helyzet a prédikátorral is, aki elkezdi komolyan venni az illusztrációkat. A prédikáció egyes részei vastag ecsetet igényelnek, mint például a történetek, míg mások csak vékony pöttyöt igényelnek egy analógiából.

A kérdés tehát az, hogy a prédikáció mely részeihez milyen illusztrációk a leghatékonyabbak?

Öt hatékony prédikációs illusztráció

1. A történet

Ez az, amire a legtöbb ember gondol, amikor prédikációillusztrációról van szó. Ilyenek például a személyes élmények, a világtörténelmi beszámolók és az aktuális események.

Az egy bekezdésből álló történetek jól átvezetnek a szakasz exegézisétől az alkalmazásra. Ha ennél hosszabb, a hallgatóság elfelejtheti, hogy mit is akartál mondani. A hosszabb történetek azonban hatékonyak lehetnek a következtetésekhez, amikor megpróbálod összefogni azokat a pontokat, amelyeket a gyülekezetnek át akarsz adni, hogy haza tudják vinni.

Nem számít, hogy milyen hosszú, a történetek akkor működnek a legjobban, ha a történet problémája vagy konfliktusa felveti az igeszakasz által kínált megoldás szükségességét.

2. A szókép

Ez az illusztráció kidolgoz valamilyen képletes vagy metaforikus dolgot a szövegben, hogy megmutassa annak jelentőségét.

Például nemrégiben az Ef 5,15-ről tanítottam, ahol Pál azt mondja:

„Jól vigyázzatok tehát, hogyan éltek; ne esztelenül, hanem bölcsen"

A továbbiakban meséltem a 2 éves fiamról, aki egy fogócskázás közben teljes sebességgel futott, és mindenhová nézett a szobában, csak oda nem, ahová futott. Sokan közülünk így mennek végig az életen, ostobán, nem figyelve arra, hogyan élünk.

Legközelebb a prédikációra való felkészülés során sorold fel a szövegben szereplő képletes kifejezéseket, és fontold meg, hogyan tudnád kibővíteni őket egy szókép megfestésével.

3. Az analógia

Az analógiák általában az összehasonlítási pontokat emelik ki, de a legjobb analógiák váratlan csattanókkal végződnek, amelyek meglepő kapcsolatot rajzolnak ki. A Forrest Gump híres erről a fajta analógiáról: „Az élet olyan, mint egy doboz csokoládé, sosem tudhatod, mit fogsz kapni”. A meglepő csattanó megragad a hallgatóban.

Az analógiák különösen hatékonyak a bibliai idők olyan kulturális aspektusainak közvetítésére, amelyek a mai olvasók számára elvesznének. Egyszer hallottam David Helmtől:

„Amikor Isten azt mondja Józsuénak: 'Vedd le a szandálodat', azt mondja: 'Ne taposd a koszt a szőnyegemen'.”

A kulcs ismét egy jó csattanó.

4. A példák listája

A példák olyan kontextusokat illusztrálnak, ahol a gyülekezet alkalmazhatja a prédikációt. Ahelyett, hogy az alkalmazás lépéseit adnád meg (úgysem fognak emlékezni rájuk), adj egy gyors példalistát, amely megmutatja, hogyan lehet az üzenetet különböző kontextusokban alkalmazni. A gyülekezete maga is ki tudja dolgozni a lépéseket, ha megmutatja nekik, hogy az igeszakasz hol hozhat változást az életükben.

A kulcs a listák esetében az, hogy ne legyenek közhelyesek, felszínesek vagy fájdalmasan nyilvánvalóak. Ne mondd, hogy "Ez vonatkozik a bujaságra, a pénzügyekre és a türelmetlenségre". Ezek példák, de nem szemléltető példák. Ehelyett mondd azt, hogy "Ez akkor érvényes, amikor egy vonzó munkatárs besétál a pihenőszobába, amikor a számológép nem adja meg a költségvetésedhez szükséges számokat, és amikor a gyerekeid világrekordot állítanak fel a valaha megevett leglassabb étkezés világrekordjában".

5. A kettéosztott történet

A prédikáció hatékony módja, ha a prédikációd bevezetőjében egy történet egyik felét, majd a befejezésben a másik felét meséled el. A bevezetésben vágd meg a történetet, mielőtt a probléma megoldódik. Ezután kösse a megoldatlan konfliktust ahhoz a fő lelki szükséglethez, amelyet a szakasz megszólít.

Ez a megközelítés azt a feltételezést hagyja a hallgatóságodban, hogy a történetnek nincs happy endje, és arra készteti őket, hogy hallgassák, hogy elkerüljék a hasonló sorsot. Ezután a befejezésben - mindenki meglepetésére - mondja el azt a happy endet, amelyre a gyülekezet nem számított.

Ez a technika azért hatékony, mert kielégítő lezárást ad a prédikációnak. Arra vagyunk beidegződve, hogy a történetek happy endjére vágyunk. Még jobb, ha olyan hallgatóknak is adsz egy példát, akik még mindig úgy gondolják, hogy nem tudnak megváltozni, és akik legyőztek egy megoldhatatlannak tűnő problémát. Remélhetőleg ez az illusztráció segít meggyőzni őket arról, hogy – Isten segítségével – ők is képesek megváltozni.

Az eszközök beillesztése az övedbe

Az illusztrációk kategorizálása azért hasznos, mert így bizonyos célokra bizonyos eszközöket kapsz. Frusztráló lenne, ha csavarhúzó helyett kalapácsot használnál egy csavarra, bár ha elég erősen ütögetsz, az is elvégezheti a feladatot. Hasonlóképpen frusztráló lehet egy hosszabb történetet írni egy olyan bibliavers illusztrálására, amelyhez csak egy szóképre vagy egy analógiára van szükség. Ha a megfelelő illusztrációs eszközt a megfelelő feladathoz illeszted, könnyebbé és élvezetesebbé válik a munka.

Mielőtt tehát beletörődnél abba, hogy olyan igehirdető leszel, aki nem sokat foglalkozik az illusztrációkkal, kísérletezz a különböző típusokkal. Lehet, hogy az illusztrációk hatékonyabbak lesznek, mint gondolnád.

Forrás: thegospelcoalition.org/article/5-types-of-sermon-illustrations-and-how-to-use-them/

SPURGEON ILLUSZTRÁCIÓI

C. H. Spurgeon, a híres 19. századi baptista prédikátor prédikációiban hatásos illusztrációkat használt a Biblia üzenetének közvetítésére. A főbb típusok:

1. Természetből vett példák

A természet jelenségeit használta lelki igazságok szemléltetésére, például fákat, növényeket, állatokat és időjárást.

2. Hétköznapi életből vett példák

Mindennapi tapasztalatokat és szakmákat használt a bibliai igazságok bemutatására.

3. Bibliai történetek és példák

Bibliai eseményeket kötött össze a hallgatók helyzetével.

4. Történelmi és irodalmi példák

Történelmi személyekből és irodalmi művekből merített.

5. Humoros anekdoták és élettörténetek

Rövid, humoros történetekkel tanított.

6. Szimbolikus vagy allegorikus példázatok

Szimbólumokkal szemléltetett lelki igazságokat.

7. Gyakorlati példák a lelki életről

A keresztény életvezetéshez adott gyakorlati tanácsokat.

8. Érzelmi és szívhez szóló illusztrációk

Érzelmileg megható történeteket használt.

Illusztrációi egyszerűek és mélyek voltak, a hallgatóság szükségleteihez igazodva. Példaként szolgálnak ma is.

„A prédikáció mely részeihez milyen illusztrációk a leghatékonyabbak?”

„Mielőtt tehát beletörődnél abba, hogy olyan igehirdető leszel, aki nem sokat foglalkozik az illusztrációkkal, kísérletezz a különböző típusokkal.”

TANULMÁNY

Flogny Károly Lajos, Dr. Rády Zsolt András

A FOGYATÉKOSSÁGGAL ÉLŐ EMBER CSALÁDTAGJAINAK KÜZDELMEI A HITKÖZÖSSÉGBEN ÉS ANNAK LELKIGONDOZÓI ASPEKTUSAI

Feltérképező áttekintés

BEVEZETÉS

A fogyatékossággal élő emberek száma egyre nő a világon, amint a statisztikai adatok is mutatják.

Azon szülők, akiknek családjaiban fogyatékossággal élő emberek vannak, életük a szokásosnál nagyobb, összetettebb stresszhelyzetekkel néznek szembe, legyen az érzelmi, anyagi, erkölcsi, társadalmi kellemetlenségek vagy akár információhiány. A fogyatékkal élő személyek sajátos gondoskodást, nevelést, ápolást és szeretetet szükségelnek (Kálmán, 2004, p. 15). Ugyanakkor legyenek bármilyen súlyosságú vagy fogyatékosságtípusú fogyatékossággal élő gyermekek vagy felnőtté vált gyermekek, a szüleik akkor bírják jobban a különböző stresszhelyzetekkel való pozitív megküzdést, ha stabil a család terhelhetősége (VanSolkema, 1997, p. 52).

A fogyatékossággal élő emberek jelenléte befolyásoló tényező az őket közvetlenül befogadó családra, mivel ők gondoskodnak az egzisztenciájukat megalapozó részében róluk, különösen, ha a fogyatékosságuk a születéssel együtt lett a családi élet része. Számos olyan diszciplína, mint a szociológia vagy a gyógypedagógia elkezdte már feltárni nemcsak a fogyatékossággal élő személy, hanem az őt körülvevő családtagok életét, beleértve az őket érő nehézségeket is.

A kereszténység teológiája az elmúlt évszázadok folyamán alig foglalkozott a fogyatékosság témájával. Nemcsak azért, mert a fogyatékosság modernkori fogalom, amely az ipari forradalom idején alakult ki, hanem azért is, mert a fogyatékossággal élő emberekről alkotott kép a teológiában gyakran filozófiával keveredett (Brock, 2012, pp. 65–100; Kuuliala & Välimäki, 2020, pp. 179–202). Csak az elmúlt évtizedek társadalmi változásainak következtében kezdte a teológia megpróbálni helyreállítani a róluk alkotott képet, létrehozva a fogyatékosság teológiájának különböző értelmezését, mint például a felszabadítási teológia „fogyatékos Isten” magyarázatát (Eiesland, 1994, pp. 89–105)[1], vagy a CRPD (lásd lentebb) egyezményhez igazított inkluzív teológiát, amelynek létezik lelkigondozási vonatkozása is (Joss-Dubach, 2013, pp. 147–178).

Kevés olyan protestáns lelkigondozás elméletével és gyakorlatával kapcsolatos magyar nyelvű, 21. században megjelent szakkönyv van, amelyben fellelhető a fogyatékossággal élő személyek vagy még inkább a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak lelkigondozása. Az okok között szerepelhet, hogy egyfelől a protestantizmus sokféle irányzata heterogénebb kezdeményezéseket eredményez, másfelől az európai protestáns fogyatékossággal foglalkozó lelkigondozás legalább húsz évvel lemaradt az egyesült államokbeli előrehaladástól (Joss-Dubach, 2013, pp. 160–161).

Azon magyar nyelvű protestáns szakirodalmakban, amelyekben említést tesztnek a témáról, annak egy része csak a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak lelkigondozását illetően a társdiszciplínákból merítés lehetőségére hivatkoznak (Szilasi, 2017, p. 81), másik része pedig például a betegséggel vagy a szenvedéssel kapcsolatosan (Balogh et al., 2021, pp. 196–202) kerülnek elő.

FOGALMAK TISZTÁZÁSA

Fogyatékosság

A fogyatékosság fogalommeghatározásnak alapvetően kétféle modellje van: orvosi (medikális) vagy társadalmi (szociális). Az előbbi a régebbi és általánosabban elterjedt, az utóbbi újabb és a diagnosztizálásáig igénybe veszi az orvosi modellt. A gazdaságilag legfejlettebb régiókban a szociális modell van használatban és tágabb érintetti közösséget foglal magában.

Magyarország az Európai Unió (EU) tagjaként igazodik a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény (CRPD) fogalmi meghatározásához, amelyet 2011-ben ratifikált az EU. A CRPD meghatározása a következő:

A fogyatékossággal élő személyek közé tartoznak azok, akik hosszú távú fizikai, mentális, értelmi vagy érzékszervi károsodással rendelkeznek, amelyek különböző akadályokkal együttesen gátolhatják őket a társadalomban való teljes körű és hatékony, másokkal azonos alapon történő részvételükben. (United Nations, p. 4)

Fogyatékossággal élő emberek helyzete az USA-ban

A fogyatékossággal élő emberek egyesült államokbeli helyzetéről és annak hitközösségi vonatkozásairól egy 2011-ben írt részletes látlelet ad betekintést.

Az Amerikai Egyesült Államokban több mint 4 millió értelmi fogyatékos ember él különböző közösségekben. Ez azt jelenti, hogy bármely közösség 1-3%-a érintett lehet. A fogyatékosság minden társadalmi csoportban megtalálható, függetlenül az etnikai, kulturális, gazdasági vagy földrajzi háttértől. Az Egyesült Államok Népszámlálási Irodája szerint az amerikai lakosság mintegy 19%-a él valamilyen fogyatékossággal, legyen a tanulási nehézség vagy testi fogyatékosság. Ez azt mutatja, hogy a fogyatékosság nemcsak széles körben elterjedt, hanem természetes is. A legutóbbi népszámlálás adatai szerint az Egyesült Államokban minden negyedik családból több mint egy rendelkezik legalább egy olyan családtaggal, aki valamilyen fogyatékossággal él. Ez legalább 21 millió családot jelent, akik az ország minden városában és megyéjében élnek. Emellett minden hatodik gyermeknél diagnosztizálnak valamilyen fejlődési rendellenességet, mint például figyelemhiányos hiperaktivitási zavar, autizmus, agyi bénulás, halláskárosodás, tanulási zavarok, értelmi fogyatékosság vagy epilepszia. Bár ezek az adatok meglepőek lehetnek azok számára, akik nem találkoznak naponta a közösség ezen részével. (Carter, 2011, pp. 396–397)

A Kessler Foundation és a National Organization on Disability 2010-es felmérése szerint a fogyatékosság nélküli amerikaiak 57%-a legalább havonta egyszer eljár templomba vagy más vallási helyre, míg a súlyos fogyatékossággal élők körében ez az arány csak 43%. Egy korábbi országos felmérésben azonban a fogyatékkal élők és a fogyatékossággal nem élők majdnem ugyanolyan arányban (több mint 85%) nyilatkoztak úgy, hogy hitük számukra valamennyire vagy nagyon fontos. Ez arra utal, hogy a vallás fontossága nem függ össze a fogyatékossággal, mégis a vallási részvételben akár 42 százalékpontos különbség is megfigyelhető. (Carter, 2011, p. 397)

Vallásos megküzdés

A megküzdés a pszichológiában az a folyamat, amely egy adott személy fel igyekszik venni a harcot a stresszel, mert nagyon a stresszkeltő helyzetek kellemetlen érzelmeket és fiziológiai izgalmakat képesek kiváltani. Amennyiben egy személy az adott helyzetre, gondra összpontosítva törekszik megváltoztatni a stresszt, problémaközpontú megközelítést, ha viszont az érzelmi reakciók enyhítésére összpontosít, akkor érzelemközpontú megközelítést alkalmaz. Az érzelemközpontú mechanizmusok között olyan különféle elhárító mechanizmusok vannak, mint az elfojtás, a racionalizáció, a reakcióképzés, a projekció, az intellektualizáció, tagadás és az áttolás. Ezek a különféle önbecsapó elhárító mechanizmusok a negatív érzelmek megváltoztatására irányulnak, anélkül, hogy az adott stresszhelyzet megoldódna. Stresszkeltő helyzetben levő ember általában mindkettő megközelítést egyaránt használja. (Atkinson et al., 2002, cop. 1999, pp. 421–425)

A fogyatékossággal élő gyermekek családjai számos hatékony módszert találtak arra, hogy megbirkózzanak a speciális szükségletű gyermekeik nevelésével járó stresszhelyzetekkel (például Judge, 1998, p. 266; Lin, 2000, pp. 211–212; White & Hastings, 2004, pp. 187–188). Vannak családok, akik nemcsak úgy érzik, hogy egy fogyatékossággal élő személy léte pozitív és jelentőségteljes változást hozott az életükbe, hanem azt is, hogy a vallás egyike azon eszközöknek, amelyeket a családok használnak a fogyatékossággal élő gyermekek nevelésével járó nehézségek kezelésére (Cho et al., 2000, p. 245; Tarakeshwar & Pargament, 2001, p. 257).

A kutatók az 1990-es évektől kezdtek el foglalkozni a vallás szerepével, mint a fogyatékossággal élő családok megküzdési mechanizmusával. Célul a családok spiritualitásának és azok vallási közösségekben való részvételének az alaposabb megvizsgálását tűzték ki.

A vallási megküzdés fogalmát a következőképpen határozza meg egy enciklopédia:

„Tix és Frazier (1998) a vallásos megküzdést úgy definiálta, mint »olyan kognitív vagy viselkedési technikák alkalmazását a stresszes életeseményekkel szemben, amelyek az egyén vallásából vagy spiritualitásából erednek« (411. o.). A vallási megküzdési stratégiák gyakran közvetlenül az egyén vallási hitrendszeréből erednek, és segítenek neki a stresszes helyzetek és események értelmezésében és (pozitív és negatív) magyarázatainak kialakításában (Gall és Cornblat, 2002). Ezen túlmenően a vallásos megküzdés a megküzdésnek a szekuláris megküzdési formáktól (pl. kognitív átstrukturálás) elkülönülő, különálló formájának bizonyult (Tarakeshwar és Pargament, 2001). Az a feltételezés született, hogy a vallás beépítése a megküzdési folyamatba olyan jelentésforrást biztosít, amely a szorongás idején nem biztos, hogy olyan kiemelkedő vagy könnyen hozzáférhető, mint a világi megküzdési formák esetében (Krause, 1998).” (Lemming & Leeming, 2010, p. 771)

A kutatók megállapították többek között azt, hogy sok ember fordulnak nehéz helyzetben a valláshoz – annak tanításához, gyakorlataihoz vagy tanítóihoz –, ugyanakkor vannak olyan előrejelzői, amikor az emberek sokkal nagyobb valószínűséggel fordulnak a vallásos megküzdési stratégiához (például nem, iskolai végzettség, vallási és etnikai hovatartozás, egyéb erőforrás hiánya, helyzet súlyossága), mint más megküzdési stratégiákhoz. A vallásos megküzdésnek alapvetően háromféle megközelítése (önirányító, halogató, együttműködő) és kétféle stratégiája (pozitív, negatív) van. A pozitív vallási megküzdési stratégia alkalmazása esetén az emberek meg vannak győződve Isten vezetéséről és támogatásáról, a negatív stratégia használata esetén egészséget romboló szerepe van (például depresszió, szorongás, reménytelenség, kétségbeesés, harag) a stresszes vagy traumatikus esemény kezelésének folyamatában. (Lemming & Leeming, 2010, pp. 771–772)

A vallásos megküzdés mérésére többféle eszköz szolgál, de a legismertebb és egyben leggyakrabban használt a Brief-RCOPE elnevezésű kérdéssor, amely a vallásos megküzdés pozitív és negatív megküzdési stratégiájára fókuszál. Ezek a következők: (K. Pargament et al., 2011, p. 57)

Pozitív vallásos megküzdés alskála tételei

- Erősebb kapcsolatot kerestem Istennel.

- Isten szeretetét és gondoskodását kerestem.

- Segítséget kértem Istentől, hogy elengedjem a haragomat.

- Megpróbáltam Istennel együtt megvalósítani a terveimet.

- Megpróbáltam meglátni, hogy Isten hogyan próbál megerősíteni ebben a helyzetben.

- Bocsánatot kértem a bűneimért.

- A vallásra összpontosítottam, hogy ne aggódjak a problémáim miatt.

Negatív vallásos megküzdés alskála tételei

- Azon tűnődtem, vajon Isten elhagyott-e engem.

- Úgy éreztem, Isten megbüntetett az odaadás hiánya miatt.

- Azon tűnődtem, mit tettem, hogy Isten megbüntetett.

- Megkérdőjeleztem Isten irántam való szeretetét.

- Azon tűnődtem, hogy az egyházam elhagyott-e engem.

- Úgy döntöttem, hogy az ördög tette ezt.[2]

- Megkérdőjeleztem Isten hatalmát.

MÓDSZER

A feltérképező áttekintés (scoping review) az irodalmi áttekintés egyik olyan fajtája, amelyik egy adott területen rendelkezésre álló tudományos szakirodalom kezdeti értékelését teszi lehetővé. A feltérképező áttekintés Hilary Arksey és Lisa O'Malley ötlépcsős módszertani modellje (Arksey & O'Malley, 2005, pp. 22–29) alapján készült. Ezt követve az áttekintést a következő lépések szerint megtervezve: 1) a kutatási kérdések meghatározása; 2) a keresési stratégia meghatározása; 3) a tanulmány mintavétele a befogadási és kizárási kritériumok szerint; 4) a kvalitatív adatok szintetizálása a fő témák azonosítása érdekében; 5) az eredmények összefoglalása és leírása.

Ez az áttekintés tudományos folyóiratokból származó kvalitatív és kvantitatív tanulmányok elemzésén alapul, amelyek a vallás, a fogyatékosság és a családdinamika metszéspontjára összpontosítanak. A kiválasztott tanulmányok között személyes elbeszélések, esettanulmányok és empirikus kutatási cikkek is szerepelnek, amelyeket lektorált szakfolyóiratokban publikáltak.

A kutatási kérdések meghatározása

Ennek az áttekintésnek az volt a célja, hogy összefoglalja a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak hatékonyabb lelkigondozását előmozdító kutatási eredményeket, arra összpontosítva, hogy a (keresztény) hitközösségek és annak gyakorlatai hogyan befolyásolják e családok ellenálló képességét és általános jólétét.

A kutatási kérdések az áttekintés céljával összhangban lett meghatározva. A következő kutatási kérdések lettek feltéve a hitközösség közegre vonatkoztatva: Hogyan viszonyul gyakran a hitközösség a fogyatékossággal élő személyek családtagjaihoz? Milyen akadályok gátolják a fogyatékos gyermekek teljes körű részvételét a vallási közösségek életében? Milyen vallásos megküzdési stratégiákkal szembesülnek gyakran a fogyatékossággal élő személy családtagjai? Milyen szerepet játszanak a vallási közösségek a fogyatékos gyermekek és családjaik támogatásában? Milyen bevált gyakorlatok léteznek a vallási közösségekben a fogyatékos gyermekek befogadására és támogatására?

A keresési stratégia meghatározása

Azokban szakfolyóiratokban, amelyek a lelkigondozással is foglalkoznak, a keresőszó a fogyatékosság (DISABILITY) és a család (FAMILY) volt. Ettől eltérő keresőszó volt egy olyan szakfolyóirat esetén, amely csak a fogyatékossággal kapcsolatos tudományos cikkek voltak, ebben az esetben a keresőszó csupán a család (FAMILY) volt.

Mintavétel

A kutatók a CVTI-adatbázis[3] által előfizetett online adatbázisok teológiai szakfolyóirataiban keresett. Olyan szakfolyóiratok lettek kiválasztva, amelyek a lelkigondozás, a spirituális gondozás, a pasztorális tanácsadás, a pasztorálpszichológia vagy a gyakorlati teológia témájával – a szakfolyóirat önbemutatása alapján – foglalkozik. Az 1. táblázat tartalmazza a szakfolyóiratok listáját.

A tanulmányok kiválasztása a PRISMA-séma (Moher et al., 2009) alapján történt (lásd az 1. ábrát).

A szelekciós folyamat a következő lépésekkel történt:

1. lépés: Az adatbázisban végzett Boolean-keresés során összesen 531, a kulcsszavaknak megfelelő publikáció találtatott. Duplikált rekord nem volt.

2. lépés: A kutatók egyöntetű ellenőrzése után 42 publikáció (lásd 1. táblázat: Szűkítés 1.) lett kiválasztva. Az ebben a lépésben való szűkítés indoka az volt, hogy a kutatási cikk címe és/vagy absztraktjában szerepeljen a keresés kulcsszavai.

3. lépés: Ezen 42 publikáció címek és az absztrakt áttekintése után – miután a két kutató megvitatta érveit és ellenérveit a bevonásra – 9 olyan publikáció lett kiválasztva (lásd 1. táblázat: Szűkítés 2.) a feltérképező áttekintésbe, amelyek megfeleltek a 2. táblázat befogadási kritériumainak. Az ebben a lépésben való kizárás indoka az volt, hogy csak a hitközösségi életre legfontosabb cikkek maradjanak meg.

A kvalitatív adatok összefoglalása a fő témák azonosítása érdekében

A felülvizsgálatba bevont publikációk úgy kerültek elemzésre, hogy a kutatási kérdések a főbb témák szerinti fejezetek egyikébe kerültek. Az eredmények ismertetése után további megvitatandó kérdések merültek fel.

EREDMÉNY

A tanulmányok terjedelme, jellege és eloszlása

Fogyatékossági jellemző

A minőségi elemzésre alkalmas cikkek közül a következő fogyatékosságtípusok azonosíthatók: értelmi és fejlődési fogyatékosságok (n=3); értelmi fogyatékosságok közül súlyos, nonverbális értelmi fogyatékosság (n=1); fejlődési fogyatékosságok közül autizmus spektrumzavar vagy Asperger-szindróma (n=2). A további cikkek (n=3) nem neveznek meg fogyatékosságtípus besorolásokat.

Módszertan

A kutatási módszertan jellege: a kvalitatív közül az interjú (n=3); valamint az etnográfia (n=1), a kvantitatív közül a kérdőív (n=2), továbbá a beavatkozásmentes közül a beszámoló (n=3).

Érintettség és nézőpont

A szerzők fogyatékossággal való érintettségük: más forrásból igazolható szakember[4] (n=1); közvetetten érintett családtag (n=4), a többinél (n=4) nem állapítható meg ezzel kapcsolatos információ.

A legtöbb cikk csak az édesanya szemszögéből mutatja be a kutatást (n=6); van olyan, amelyik a családtag többi részének szemszöge is érvényesül (n=1); továbbá van, amelyik olyan gondozó is szemszöge érvényesül, amely nemcsak családtag (n=1); végül pedig van, amelyik a szakember szemszögéből (n=1).

A bevont cikkeknek többsége keresztény (n=7), míg van olyan cikk is, amelyben a felekezeti jellege nincs meghatározva (n=2).

Főbb témák

A hitközösségek általi inklúzió

A fogyatékossággal élő személyek családtagjainak a keresztény hitközösségek általi befogadottságának eredményeit kronologikusan visszafelé kerül bemutatásra.

Raffety et al. (2019) kutatásukban megállapítják, hogy a fogyatékossággal élő, nem-verbális gyermekeket nevelő családok öröme és kommunikációja gyakran ’láthatatlan’ és ’hozzáférhetetlen’ az egyház számára, mert az egyház „alapvetően félreértelmezi örömüket (és szenvedésüket), mivel részt vesz olyan kulturális normákban, amelyek megtagadják egyesek személyiségét”. (Raffety et al., 2019, p. 111)

James Barton Gould (2019) írásában szintén nehezményezi, hogy a hitközössége tagjai milyen hanyagul viszonyultak hozzájuk, mint akik egy fogyatékossággal élő gyermek szülei:

Sok szülő úgy érzi, hogy nem kap támogatást a hitközösségétől, amely gyakran inkább sebet ejt, mint táplál. Amikor Dávid fiatal volt, az egyházam soha nem kérdezte meg, milyen segítségre van szükségünk Dávid édesanyjának és nekem - még akkor sem, amikor a házasságunk megingott és a válás felé haladt. Egyszeri alkalommal egy családtagtól eltekintve senki sem ajánlotta fel, hogy elvinné őt egy estére vagy hétvégére, hogy egy kis szünetet tarthassunk. (Gould, 2019, p. 355)

A hitközösség további negatív hozzáállását vizsgált időszak korábbi cikkeiben így lehet összefoglalni: sok hitközösség fizikai környezete továbbra sem akadálymentes (Ault et al., 2013, p. 195; O'Hanlon, 2013, p. 43; Richardson & Stoneman, 2015, p. 323); hiányoznak az érintett családtagok hitközösségbe való bevonása (Howell & Pierson, 2010, pp. 154–155; Richardson & Stoneman, 2015, p. 323; Smith, 2011, p. 88); emberi és financiális erőforrások csekélyek, mert gyakran még a hitközösség vezetői sem állnak az ügy mellé (Carter, 2011, p. 407; Jacober, 2010, p. 170); az érintett szülők hétköznapi szükségleteinek és nehézségeinek meg nem értése (O'Hanlon, 2013, p. 52; Smith, 2011, p. 87); a családtagok némelyike kényelmetlenül érezte magát, amennyiben hitközösségeikben magas szakértelmű személyek támogatták a fogyatékossággal rendelkező családtagjukat – mert ritka jelenség volt, amire nem készültek fel (Ault et al., 2013, p. 203).

Richardson & Stoneman (2015) cikkében megfogalmazza, hogy szórványosan vannak hitközösségek, ahol a családok fogyatékossággal élő családtagjuk különböző programokba való bevonásról számolnak be (Richardson & Stoneman, 2015, p. 325). Ault et al. (2013) a kutatásukban mindezt megerősíti (Ault et al., 2013, p. 193). Ault et al. (2013) cikkükben azt is megjegyzik, hogy itt-ott vannak a hitközösségben olyanok is, akik szeretettel és barátságosan fogadják az érintett családtagokat, emiatt ezeken a szülőkön „mélységes öröm” látszódott ki (Ault et al., 2013, p. 207). Ehhez hasonlót fogalmaz meg Courtney L. Smith (2011) is, elismerve ugyan, hogy a gyülekezetek és a fogyatékosság által érintett családok közötti szakadék széles, mégis található elszórtan néhány olyan család is, amelyik úgy érzi, hogy a kapcsolatban van hitközösségével és azok jól állnak hozzájuk (Smith, 2011, p. 87).

Elizabeth E. O'Hanlon (2013) tanulmánya szerint a kutatásban résztvevők csupán majdnem egyharmada nyilatkozott arról, hogy fogyatékossággal élő családtagjaiknak pozitív tapasztalataik voltak a hitközösségükben. Azt is megjegyzi, hogy a válaszadók majdnem felénél a fogyatékossággal élő családtagjukat nem zárták ki a hitközösségükből (O'Hanlon, 2013, p. 52).

Végül hasznos kiemelni, hogy egy-egy cikkben megjelennek azok okok, amelyek miatt a hitközösség elutasító lehet a fogyatékossággal rendelkező személyek és családjaik jelenléte miatt. Ezen okok gyakran szerepel a – kimondottan vagy csak utalásként – félelem: nemcsak a tipikus tagoknál, hanem a vezetőknél is többször előfordul e jelenség. Például félnek, hogy nem érzik magukat elég képzettnek a szakszerű segítségnyújtáshoz (Ault et al., 2013, p. 203; (Jacober, 2010, p. 171; Richardson & Stoneman, 2015, p. 325). Sokszor azért is félnek a hitközösség tagjai, mert az össztársadalom különböző előítéleit teszik magukévá (Raffety et al., 2019, p. 109; Richardson & Stoneman, 2015, p. 328).

A vallásos megküzdés hatása

Habár a vallásos megküzdés stratégiáiról csupán egy cikk számol be – indirekten, azaz mérőskála használata nélkül, de – részletesen, mégis képet ad az olvasó számára, hogy a fogyatékossággal élő családtagok milyen vallásos megküzdéssel kapcsolatos folyamaton mehetnek keresztül, legyen az pozitív vagy negatív. Különösen azért fontos ennek azonosítása, mert amennyiben a vallásos megküzdési stratégiák nem váltanak át negatívból pozitívba, akkor sem a fogyatékossággal élő emberek (pl. gyermekek), sem családtagjai nem jutnak el a hitközösségig (Carter, 2011, p. 397), vagy ha el is jutnak, a kizárásuk miatt kénytelenek hitközösséget váltani (O'Hanlon, 2013, p. 52), ahogyan azt további vizsgálatba bevont kutatás egyaránt kifejti.

Az említett önéletrajzi beszámoló szerint a szerző – aki egyben az édesanya funkcióját töltötte be a családjában – második gyermeke szintén fogyatékossággal együtt született. Minthogy már az első gyermekük is fogyatékossággal együtt született, már könnyebben átestek a diagnózis okozta sokk utáni fájdalmon, de a második gyermekük halmozódó társbetegségei miatt az édesanya eleinte bolondnak érezte magát, hogy nem vette észre időben a problémát – elfogultsága miatt. A lelki válsága addig romlott – azért is, mert a házassága romokban állt, az otthona elárverezés alatt állt súlyos pénzügyi nehézségek miatt –, hogy azonosíthatóvá vált a negatív vallásos megküzdési alskála három tétele (1., 3-4.), amelyet a következőképpen fejezett ki:

„Számtalan éjszakát sírtam – sírtam a frusztrációtól, sírtam a gyászból az eredetileg elképzelt fiam miatt, sírtam Istenhez, mert biztos voltam benne, hogy elhagyott engem. (...) Jó ideig küzdöttem azzal az érzéssel, hogy Isten tartozik nekem egy kis szünettel, tartozik nekem egy válasszal (...)” (Smith, 2011, p. 88)

Az az esemény, amelyet pozitív változást hozott létre a család életében pedig rámutat, hogy küzdött egy további – rejtett – negatív vallásos megküzdéssel is, mégpedig azért, mert azon tűnődött, hogy az egyháza elhagyta-e őt (5.). (Smith, 2011, p. 89)

A negatív események rávezették a szerzőt, hogy térdre boruljon Isten előtt, amelynek következtében először alig észrevehetően, de fokozatosan azonosítható lett életében három pozitív vallásos megküzdés (1-3.) is. Végül a – tábori – közösség vendégszeretete, amely először felkarolta, egy további pozitív vallási megküzdési stratégiával bővült (5.), mert észlelte, hogy Isten hogyan próbálja őt megerősíteni helyzetében. (Smith, 2011, pp. 88–89)

Ez a „keserűben édeset találni” koncepció hit által szemlélteti, hogy a családok a keresztény meggyőződéssel kapcsolatos megértésen keresztül hogyan alakítják át az egyéni tapasztalataikat, amely nemcsak érzelmi ellenállóképességhez, hanem elfogadáshoz is vezetnek.

A hitközösségek befogadásának szerepe

A vallási közösségek döntő szerepet játszhatnak e családok támogatásában, bár hatékonyságuk igen eltérő lehet. Mégis, ahol a hitközösségben tapasztaltak pozitívak, ott a fogyatékossággal élő személyek szülei nagyobb arányban vesznek részt a hitközösségi életben (O'Hanlon, 2013, p. 53). Ennek az okát az egyik cikk szerzője, aki nemcsak gyógypedagógus, hanem teológus is, a következőképpen foglalja össze:

„A fogyatékossággal élő emberek számára gyakran a családok jelentik a legtermészetesebb és legtartósabb támogatási forrást. A legtöbb jelentős fogyatékossággal élő ember valóban családtagjaival él együtt. A fogyatékossággal élő emberek boldogulásának segítése szempontjából fontos szempont, hogy ezeket a családokat jól támogassák és gondoskodjanak róluk. A gyülekezetek – akár önállóan, akár más gyülekezetekkel együttműködve - számos kritikus támogatást nyújthatnak ezeknek a családoknak. A szülők és hittestvérek gyakran és ékesszólóan beszélnek arról, hogy a hitközségek tagjai milyen fontos szerepet játszottak az életükben. Sok ilyen család számára a hitük és a gyülekezeti közösségen belüli kapcsolataik alapvető erőforrást és támogatást jelenthetnek a fogyatékkal élő gyermek nevelésével járó kihívásokkal való szembenézés során. Ezek a családok gyakran nagy reményeket fűznek a gyülekezetükhöz. Ugyanakkor, míg egyes családok úgy érezték, hogy gyülekezetük befogadta őket, mások csak sérülést éreztek.” (Carter, 2011, pp. 406–407)

A hitközösségek különféle támogatással tehetik befogadóbbá a fogyatékossággal élő személyek szüleit, ezáltal mozdítva elő a személyes jólétüket és fejlődésüket. A különféle támogatási formák közül az érzelmi támogatás az, amely a legtöbbször kerül elő a cikkekben. Ez a fajta támogatás más hitközösségi által biztosított támogatási formával együtt fejti ki hatását, vagyis a többi támogatási forma legalább egyikének teljesülése esetén, válaszreakcióként jelenik meg az érzelmi támogatás. Ez a fajta támogatás pedig hozzájárul nemcsak a szülő stresszcsökkentéséhez, hanem a jobb megküzdési stratégiák megtalálásához is.

Az érzelmi támogatás például a pénzügyi vagy logisztikai támogatás különböző megnyilvánulásain keresztül elérheti, hogy a fogyatékossággal élő személyek szülei is érezzék, hogy munkájuk értékelt és támogatott (Gould, 2019, p. 354). Egy másik cikk szerint, az Egyesült Államokban a fogyatékossággal élő személyek szülei nagyon gyakran a szegénységi küszöb alatt élnek, ezért a hitközösségek szerepe a szülők megkérdezésével abban van, hogy „a tagok milyen konkrét módon dolgozhatnának közösen azon, hogy néhány vagy valamennyi ilyen szükségletet kielégítsenek.” (Carter, 2011, p. 408)

Továbbá olyan társadalmi támogatással, mint a közösségi összetartozás éreztetése – akár táborokon keresztül –, amikor a szülők megtapasztalják, hogy a fogyatékossággal élő családtagjaikat ugyanúgy kezelik, mint bárki mást, és figyelmet szentelnek nekik (Richardson & Stoneman, 2015, p. 326; Smith, 2011, p. 89). De olyan társadalmi támogatással is, mint például a fogyatékossággal élő szülőket támogató hálózatok szervezése, ahol a szülők megoszthatják egymással tapasztalataikat, ezáltal érzelmi támogatást nyújtanak egymásnak (Carter, 2011, p. 407; Howell & Pierson, 2010, p. 160). Ennek egy másik változata, amikor közvetve támogatják érzelmileg a szülőket azáltal, hogy fogyatékossággal élő családtagjaiknak létrehoznak olyan baráti kapcsolatokat, amelyekben egy másik tipikus fiatal segíti a fogyatékossággal élő fiatalt (Jacober, 2010, p. 175) vagy bevonják őket a hitközösségi életbe azáltal, hogy szolgálatokat bíznak rájuk (Richardson & Stoneman, 2015, p. 323), akár úgy is, hogy fogyatékossággal élő személy egy másik sorstársat mentorál (Jacober, 2010, p. 174). Természetesen maguk a hitközösség tagjai és a lelki vezetői is érzelmileg támogathatják a fogyatékossággal élő személyek szüleit akkor, ha a tagok meghallgatják a szülők gondjait, hogy a szülők erőt merítsenek a hitközösségükből, és kevésbé érezzék magukat egyedül a kihívásokkal szemben (O'Hanlon, 2013, p. 50).

A mentorálási vagy spirituális támogatás különböző módozatai is erősíthetik az érzelmi támogatást. Az egyik ilyen spirituális támogatás az, amikor olyan imacsoportokat hoznak létre, amelyek kifejezetten a fogyatékos gyermekeket nevelő családokért imádkoznak vagy a lelki vezetők és a hitközösségi tagok lelkigondozással és bátorítással segítenek az érintett szülőknek (Carter, 2011, p. 407).

Az érzelmi – és a vele társuló különféle – támogatáson túl a szülőknek a hitközösségeiktől kapható fizikai és mentális egészséggel kapcsolatos egészségügyi támogatás is fontos, mert a fogyatékossággal élő személyek családtagjai fokozottan leterheltek a hét minden napján. A hitközösségek szerepe ebben az a minőségi kutatásba bevont számos cikk szerint, hogy erre tehermentesítést kezdeményez. Van, amelyik például átmeneti gondozást, otthoni ápolást vagy készségfejlesztést javasol ennek megoldására a hitközösségbe járó vagy a tágabb közösségben élő fogyatékkal élő egyéneknek (Carter, 2011, p. 407). Van, amelyik az egyház által központilag szervezetten látja biztosítottnak az érintett családoknak olyan helyiségek átalakításával, amelyek sürgősségi ellátással vannak kibővítve, ha valamelyik szülő fogyatékossággal élő gyermek krízisbe kerülne – igaz, a hitközösségek általi „kicsiben kezdést” sem veti meg (Gould, 2019, pp. 355–356). Van, amelyikben a megkérdezett szülők bizonyos időközönként pihenőidőt igényelnének, amelyen keresztül a fogyatékossággal élő családtag a tipikus személyekkel is teremthetne kapcsolatot; vagy előre felkészített önkéntesek bevonását, hogy ezen fogyatékossággal élő családtagjaik be legyenek vonva az istentiszteletekbe (Howell & Pierson, 2010, p. 161). Van olyan kutatás, amelyben közvetett módon biztosítják a hitközösségek a pihenést a fogyatékossággal élő személyek szüleinek: a fogyatékossággal élő személyeknek nyújtanak pihenést, hogy a szülőnek ne legyen gondjuk erre (Richardson & Stoneman, 2015, p. 326).

A hitközösségek egészségügyi támogatásán kívül az oktatási és társadalmi támogatásának szerepe is fajsúlyos lehet. Számos cikk foglalkozik ezzel különböző formában. E támogatási csoportból az egyik leggyakrabban előforduló az olyan speciális programok szervezése a fogyatékossággal élő személyeknek, amelyeken keresztül megkönnyítik a szülők számára a közösségben való aktív részvételt. A legtöbb vizsgálatba bevont kutatás a fogyatékossággal élő gyermekük vallási oktatásba való részvételével kapcsolatos. Számos szülő megfogalmazta azt a vágyát, hogy mennyire fontos lenne a fogyatékossággal élő gyermekeik, tizenéveseik számára bibliatanulmány vagy közösségi óra (Jacober, 2010, p. 178; O'Hanlon, 2013, p. 50). Ezeknek az összejöveteleknek külön jellegzetessége kellene lennie egyrészt az inklúzivitás (Richardson & Stoneman, 2015, pp. 325–326), akár átvéve a közoktatásból származó adaptálható gyakorlatokból, stratégiákból (Carter, 2011, p. 408), másrészt az adott fogyatékosságtípushoz igazítás, akár e célból együttműködve a szülőkkel (Howell & Pierson, 2010, pp. 160–161).

A hitközösségek általi oktatási és társadalmi támogatásnak szerepe abban is megmutatkozhat a hétköznapokban egy cikk szerint, hogy a hitközösség biztosít olyan vallási magániskolát, ahol tipikus és fogyatékossággal élő gyermekek közösen tanulnak (Carter, 2011, p. 408). Egy másik cikk pedig olyan saját szobás, éjszakai ellátásról tesz említést fogyatékossággal élő gyermekeknek, ahol különféle tevékenységeket kínálnak számukra, beleértve egy művészeti stúdiót, úszómedencét és társalgót. Ez az utóbbi cikk külön kiemeli:

„Az egyházaknak önkénteseket kell toborozniuk és kiképezniük, hogy képzettek legyenek az ellátás nyújtásához.” (Gould, 2019, p. 355).

Néhány cikkben a munkahelyi támogatás hitközösségi szerepe is megjelenik. Erik W. Carter szerint például úgy, hogy a hitközösségek segíthetnek a szülőknek és a fogyatékossággal élő családtagoknak azáltal, hogy foglalkoztatási lehetőségeket biztosítanak számukra, mert az Egyesült Államokban a fogyatékossággal élő felnőtteknek igen kis hányada foglalkoztatott tartósan. A hitközösségek tagjai arra ösztönözhetnek a fogyatékossággal élő személyeket, hogy nemcsak értelmes munkahelyet, hanem akár hivatást is találhassanak saját közösségükön belül vagy annak támogatásával. (Carter, 2011, pp. 401–403)

James B. Gould szerint a hitközösségek munkahelyi támogatásának szerepe abban kellene megmutatkoznia, hogy hozzájárulnak a családgondozók – legyenek azok a gondozók családtagok vagy szakemberek – bérének kiegészítéséhez, ahelyett, hogy az egyház által összegyűjtött javak szinte csak a belső szolgálattevők személyi kiadásait szolgálnák – így szolgálva vendégszeretetet a rászorulók iránt (Gould, 2019, pp. 345–347). Emiatt a családtagok gyakran kénytelenek – akár a felnőtt – gyermekeiket fogyatékossággal élő állami lakóotthonokba beadni, ahelyett, hogy a családi otthonban akár szakgondozók segítségével családban maradnának – jobb életminőséget kínálva nekik (Gould, 2019, pp. 340–341).

Néhány cikk azt is megemlíti, hogy a hitközösségek hatékonyabban úgy érik el a támogatások folyamatosságát, ha azért fogyatékosságügyi szolgálatot működtetnek (Richardson & Stoneman, 2015, p. 326). Ennek feladata az, hogy

„meghatározzák, milyen szükségletekkel kell foglalkozniuk, konkrét célokat kell kitűzniük (…) és koordinálniuk kell a terv megvalósításához szükséges szolgáltatásokat.” (Gould, 2019, p. 353).

A hitközösségek befogadásának szerepe az eddigi támogatási fajtákon túl a logisztikai támogatás. Egy cikk, amely különleges hangsúlyt helyez az istentisztelet napján kívül eső hitközösségek általi támogatásra, kiemeli többek között azzal, hogy hitközösség támogathatja a családokat úgy, hogy fogyatékossággal élő gyermekeiket eljuttatják az istentiszteletekre vagy a gyülekezeti eseményekre (Carter, 2011, p. 406).

Végül a jogi támogatást is érdemes megemlíteni, amely csak egy cikkben került elő. Ide tartozik az érdekképviselet két fajtája. Az egyik a politikai vezetők befolyásolása a hitközösséget képviselő egyházon keresztül. Eszerint az egyházaknak aktív szerepet kell vállalniuk a politikai érdekképviseletben, különösen azáltal, hogy támogatják azokat a politikai döntéseket és törvényeket, amelyek javítják a fogyatékossággal élő személyek és gondozóik helyzetét. Az egyházaknak fel kell szólalniuk az igazságtalanság ellen, és támogatniuk kell a szülőket az állami támogatásokhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosításában. Az egyházaknak például információt kell nyújtaniuk arról az érintett szülőknek, hogyan lehet kapcsolatba lépni a kormányzati képviselőkkel, és hogyan lehet részt venni az érdekképviseleti tevékenységekben, amelyek a fogyatékossággal élők jogait védik. (Gould, 2019, pp. 349–353)

Az másik érdekképviseleti fajta a fogyatékossággal élő személyek támogatói köre. Ugyanis sok szülő aggódik amiatt, hogy mi történik fogyatékossággal élő szeretteikkel, amikor már nem lesznek képesek támogatást nyújtani nekik. A szülők félelmei közé tartozik, hogy az ellátás minősége romolhat, bántalmazás vagy elhanyagolás fordulhat elő, az egészségi állapotuk romolhat, kevesebb barátjuk és társadalmi tevékenységük lesz, olyan helyen kell majd élniük, ahol nem szeretnének, és hogy nem lesz senki, aki támogatást és védelmet nyújtana nekik. A hitközösségek segíthetnek a szülőknek egy olyan támogató közösség kialakításában, amely átveszi ezt a szerepet, amikor a szülők már nem tudnak segíteni. Ez a támogatói kör elkötelezetten ismerkedik meg a fogyatékossággal élő személlyel, azonosítja a szülők reményeit és álmait gyermekük jövőjével kapcsolatban, és tervet készít a folyamatos szolgáltatások biztosítására és a jövőbeli gondozás felügyeletére. E támogatói körök akár hivatalosan bejegyzett nonprofit mikrobizottsággá is válhatnak, amelynek célja, hogy a fogyatékossággal élő személyek a lehető legjobb életet élhessék. Ez a támogató közösség biztosíthatja a szülőket arról, hogy a fogyatékossággal élő gyermekeik jóléte akkor is biztosított lesz, amikor ők már nem képesek gondoskodni róluk. (Gould, 2019, p. 356)

MEGBESZÉLÉS ÉS JÖVŐBELI KUTATÁSI IRÁNYOK

Az atipikus személyek családtagjaihoz való viszonyulás

Az eredmények azt mutatják az Egyesült Államok hitközösségeiben – még a vizsgált időszak végén is –, nemcsak a fogyatékossággal élő személyeket, hanem a családtagjaikat is többségében kirekesztik, csupán szórványosan valósul meg az integráció vagy még inkább az inklúzió.[5] Márpedig társadalomtörténeti szempontból már nem szabadna lenni kizárásnak, főleg nem a hitközösségekben, ahol az Isten Igéjének iránymutatásával a vendégszeretetnek kellene minden időben és irányban megmutatkoznia. Ám azért sem szabadna a kirekesztésnek kifejeződnie a hitközösségekben, mert az Egyesült Államokban a 20. század közepétől kibontakozó össztársadalmi események idejekorán változásokat indukáltak az egyházak pasztorális teológiájának vonatkozásban is a fogyatékossággal élő személyek és családtagjaik irányába – jóval korábban, mint Európában (Joss-Dubach, 2013, pp. 160–161).

A jövőben további kutatások történhetnek az irányba, hogy miként lehet ösztönözni a lelkészeket – akikből a hitközösségek vezetői lesznek –, hogy a képzéseikben erre is kitérő oktatás történjen, figyelve például arra is, hogy a hagyománnyá kövesedett helytelen teológiai álláspontok helyre legyenek téve, amelyek közvetve hozzájárulnak a hitközösség tagjai fejében is pozitív irányú változások megtörténéséhez.

Továbbá kevés a fogyatékossággal élő emberek családtagjainak lelkigondozásával kapcsolatos kutatás még az USA-ban is, pedig történelmileg is korábban kezdett el a teológia erre figyelmet fordítani. Habár szórványosan már jelent meg olyan amerikai könyv, amelyben indirekten érinti az érintett családtagok lelkigondozását – például a mentálisan fogyatékossággal élő személyek családtagjai kapcsán (Clinebell, 1972, pp. 242–260); a fogyatékos intézménybe még nem került atipikus személyek szüleinek kapcsolatosan (Guild-Smith, 1983, pp. 145–172); fogyatékos intézménybe már bekerültek családtagjaival kapcsolatosan (Ferris, 1983, pp. 45–66) –, de a szerzők nem találtak erről szóló teljes könyvet kitöltő lelkigondozói művet.

A teljes körű részvétel akadályai

A fogyatékossággal élő személyek teljes körű részvételét a vallási közösségek életében számos akadály nehezítheti, pedig a szüleik számára az atipikus gyermekeik boldogulása fontos szempont a hitközösség kiválasztásánál. Ezen akadályok között fizikai, társadalmi és kulturális tényezők egyaránt szerepelnek. Az eredmények tehát több mindent feltárnak. Egyrészt azt – amely egyben a leggyakrabban visszatérő probléma –, hogy a hitközösségek fizikai akadálymentesítettsége még mindig gyenge lábakon áll, még egy olyan országban is, mint az Egyesült Államok.

Másrészt gyakran az is akadályozza a fogyatékossággal élő személyek teljes körű részvételét a hitközösségek életében, hogy az érintett szülők – akik elvinnék őket – el se jutnak a hitközösségig. A hitközösségek tagjai ugyanis ritkán veszik észre mindazt a többletenergiát, amelyet az érintett szülők tesznek a gyermekeik hétköznapi előbbre jutása érdekében. Ezért tartják annyira fontosnak a kutatások a szabadidő biztosítását a hitközösség közreműködésével. Ez az akadály az érintett szülők számára még a legfrissebb európai kutatásokban is megjelenik (pl.. Zielińska-Król, 2024, p. 847).

Továbbá az eredmények arra is felhívják a figyelmet, hogy az atipikus gyermekek szülei sokszor azért sem jutnak el a hitközösségig, mert a kimerültségen túl, pénzügyi nehézségekbe is ütközhetnek. Nemcsak azért, mert az érintett szülők egyike általában kiesik a munka világából vagy egyedüliként marad az atipikus gyermeke felnevelésének megnövekedett költségvonzataival, hanem azért is, mert sok fogyatékossággal élő személy állapota annyira súlyos, hogy a segédeszközök beszerzése nehézkessé vagy lehetetlenné válik. A pénzügyi nehézségeik mérsékléséről pedig gyakran sem az adott hitközösség, sem az egyház vezetése nem vesz tudomást.

Emellett az eredmények arra is rámutatnak, hogy az akadályok gyakran a hitközösség tudatosságának, felkészültségének vagy helyénvaló hozzáállásának hiányából fakadnak. Több cikkben a hitközösség tagjainak akadályain túl azonban a hitközösség vezetése is hasonlóképp gátoló tényező. Ez pedig leginkább a lelkész hiányossága, akinek mindenben a „nyáj” példaképei kellene lennie . Továbbá, a cikkekből az is felviláglik, hogy hitközösség tagjainak gyakran a fogyatékossággal kapcsolatos tanítások téves volta miatt zárják ki az atipikus személyeket és családtagjait, amelyekért szintén a lelkész felel. Végső soron ezek mind hozzájárulnak a fogyatékossággal élő személyek teljes körű részvételének korlátozásához. Sajnos, még nem történt meg a mélyreható változás a fogyatékosság teológiájának különböző egyesült államokbeli friss kutatásaiban sem (például Vacek, 2015, pp. 159–180).

Érdemes lenne kutatni, hogy a hitközösség fizikai akadálymentesítésén túl, milyen technikai innovációk könnyíthetik meg a fogyatékossággal élő személyek beilleszkedését a hitközösségbe. Továbbá annak feltárása, hogy miként tudnának a hitközösségek jobb segítséget nyújtani az érintett családok számára, például a hitközösségek szociális hálózatainak kialakításával. Ezenkívül különösen fontos lenne vizsgálni, hogy milyen hatékony módszerek segíthetnek a fogyatékossággal kapcsolatos előítéletek és félreértések eloszlatásában. Az is kutatásra vár, hogy milyen módon lehetne enyhíteni a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak pénzügyi terheit a hitközösségek keretein belül. E kérdéskörben fontos lenne még felmérni, hogyan változhatnának meg ezek a kulturális normák, és milyen konkrét intézkedések szükségesek a nyitottabb és befogadóbb közösségek kialakításához.

A családtagok vallásos megküzdési stratégiái

A fogyatékossággal élő személyek szüleinek vallásos megküzdésével kapcsolatosan az eredmények azt mutatják, hogy közvetlenül nem foglalkozott e témában kutatás. Ugyanakkor C. Smith (2011) cikke indirekten rámutatott arra, hogy egy ilyen fajsúlyú esemény hatására a szülők az evangéliumra nyitottá válhatnak – ez egy missziológiai mikro-paradigmaváltásnak felel meg[6] –, vagy elkezdhetnek vallásos tevékenységekben részt venni – ez pedig egy missziológiai stratégiaváltásnak –, mert vigaszt és támogatást keresnek a bennük felgyülemlett stressz és szorongás kezelésére (Hogan, 2012, p. 55–56).

C. Smith (2011) cikkében a negatívból a pozitív megküzdésbe való átmenetnek döntő eleme a vallásos megtérés, mert a szülő önbevallása szerint szintén átélte a Kuhn-féle mikro-paradigmaváltásra jellemző anomáliát előidéző krízist (Drønen, 2006, pp. 251–252), amely nemcsak széles társadalmi (makro) és szűkebb társadalmi (mezo), hanem személyes szinten (mikro) is megtörténhet, például az ateizmusból való a keresztény hitbe térés esetén (Le Poidevin, 2021, p. 562).

A jövőbeli kutatások feltárhatnák, hogy a fogyatékossággal élő gyermekek szülei hogyan használják a vallásban fellelhető bibliai útmutatásokat, mint megküzdési eszközt.

További elemzést igényel a negatív és pozitív vallásos megküzdés közötti átmenet részletes vizsgálata a fogyatékossággal élő gyermekek családtagjai esetén – tekintetbe véve az adott felekezet tanításának mérőeszközre való finomhangolását[7] –, különösen arra, hogy milyen tényezők segíthetik elő a vallásos megtérést, és ezek hogyan alakítják át a krízis vagy trauma kezelését egyéni és közösségi szinten.

Ezenkívül kutatásokat lehetne folytatni a vallási hit dinamikájáról a fogyatékossággal élő gyermekek szülei körében, különösen a Kuhn-féle (mikro-) paradigmaváltás perspektívájából. Fontos lenne megérteni, hogy egyrészt a szülőkben hogyan változik a hit, illetve a vallás gyakorlása az ilyen anomáliák során, és milyen új vagy módosult kulcsfogalmak, meggyőződések és szertartások alakulnak ki.

Az is hasznos kutatás lehetne, hogy milyen tényezők idézhetnek elő egyes fogyatékossággal élő személyek családtagjainál inkább traumát, mint krízist, amely a mikro-paradigmaváltás egyik gátja vagy lassító tényezője lehet.

Egy további érdekes kutatási irány lenne az, ha például megérthetnénk, miként változnak a családtagok megküzdési stratégiái egy vallást érintő gondolkodásmód-fordulópont után, és ezek milyen hatást gyakorolnak a fogyatékossággal élő személyek gondozására és a család dinamikájára.

Végül, de nem utolsósorban, szintén fel lehetne tárni, hogy a vallási megküzdés hogyan befolyásolja a hitközösségbe járó atipikus személyek családtagjainak mentális egészségét, például a depresszió, a szorongás, vagy a remény és a reziliencia kérdéseiben.

A vallási közösségek szerepe

Az eredmények alapján egyértelmű, hogy kiemelkedő szerepet játszanak a hitközösségek a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak támogatásában, több szempontból is. Ezen hitközösségek képesek olyan erőforrásokat és érzelmi, lelki támaszt nyújtani, amelyek hozzájárulnak a családok életminőségének javításához. Az eredmények feltárják egyrészt azt, hogy a hitközösségek lehetőséget biztosíthatnak a családok számára, hogy értelmet és közösséget találjanak a kihívásokban, és a meggyőződésükből erőt merítsenek a nehéz időkben. A közösségi lelki háttértámogatás segíti az atipikus gyermekek szüleit nemcsak az elszigeteltségük érzésének csökkentéséhez, hanem a hétköznapi gondok felülemelkedésén is például a közösségi imaalkalmakon keresztül.

Az eredményekből az is határozottan előkerül, hogy az érintett családtagok hitközösségi támogatásai közül közösségi csoportok létrehozása és működtetése rendkívül fontos. Mindezt megerősítik más kutatások is, legyen az hitközösségi (Guild-Smith, 1983, p. 166) vagy egyéb, például közeli és távoli családtagokat érintő gyakorlat (McLaughlin, 2008, pp. 105–115). Ezek a szociális hálózatok fontos forrást jelentenek az érzelmi és gyakorlati támogatás szempontjából is.

Az eredményekből az is kiderül, hogy a hitközösségek olyan befogadó programokat is biztosíthatnak a fogyatékossággal élő személyek számára, amelyekkel aktívan részt vehetnek a hitközösségi életben, ezáltal segítve a családtagjaik és gondozóik aktívabb részvételét.

Emellett a hitközösségek tagjai gyakran konkrét, praktikus segítséget is nyújthatnak az atipikus gyermekek családjainak azáltal, hogy nemcsak az áldás, azaz az istentisztelet napján, hanem a hét többi napján is különböző módon és gyakran önkéntes alapon támogatják őket. Ezek az intézkedések segítenek a családoknak megbirkózni a mindennapi élet kihívásaival.

Az érintett családtagoknak szervezett olyan hitközösség támogatás esetén, amely a közösségi csoport létrehozásával kapcsolatos, olyan kutatásokat is érdemes lenne végezni, amely az online közösségi térben jönnek létre. Az internet egyre szélesebb körben használt olyan virtuális tér, amely akár könnyebben létre tud hozni szülőket támogató csoportokat. Ezeknek a virtuális térben létrejött közösségi csoportoknak az előnyei mellett számtalan hátránnyal is vannak (McLaughlin, 2008, pp. 115–118), amelyeknek a pasztorális teológiai és etikai vonatkozásait egyaránt kutatni érdemes.

Minthogy a világban az érintettek szülői körei jószerivel az édesanyák privilégiuma, ezért az érintettek édesapáinak szülői köre nem létezik vagy erősen korlátozott. A hitközösségek ilyen irányú erőfeszítéseinek kutatása szintén előnyös lenne.

Továbbá, akár egy összehasonlító tanulmány keretében, össze lehetne hasonlítani az Egyesült Államokban és Európában működő hitközségek által a fogyatékkal élő személyek szüleinek nyújtott támogatás közötti olyan különbségeket és hasonlóságokat, mint a támogatás típusainak, a bevonás szintjének és a családok jólétére gyakorolt hatásnak a vizsgálatát.

Egész Európában fokozottan előrehalad a pluralizmus a bevándorló népesség fokozódása miatt. Ezért érdemes lenne felmérni, hogy az európai hitközségeken belüli kulturális és vallási sokszínűség hogyan befolyásolja a fogyatékossággal élő személyek szüleinek nyújtott támogatást. Ebbe beletartozhat annak vizsgálata, hogy a különböző kulturális és vallási értékek, meggyőződések és gyakorlatok milyen szerepet játszanak az egyház által nyújtott támogatás típusainak kialakításában.

Annak vizsgálata is hasznos lehetne a jövőben, hogy az európai hitközségekben a fogyatékossággal élő gyermekek és tizenévesek számára szervezett inkluzív vallási oktatási programok mennyire hatékonyak az alkalmazott stratégiák, a részvétel szintjének, valamint a fogyatékkal élő gyermekek lelki fejlődésére és családi integrációjára gyakorolt hatása terén.

Minthogy az egyesült államokbeli hitközségekben a szabadidős gondozási és tehermentesítési szolgáltatások elterjedőben vannak, ezért hasznos lenne azt feltárni, hogy ezek Európa különböző hitközösségeiben mennyire elérhetőek és hatékonyak a kínált programok típusainak, a részvétel szintjének, valamint a szülők és gondozók fizikai és mentális egészségére gyakorolt hatásának szempontjából.

Utolsóként azt említenénk e témában, hogy érdemes lenne kutatásokat végezni az európai hitközségek által kínált képzési és kapacitásépítési stratégiáit feltárása érdekében. Ezáltal a hitközösségek tagjai hatékonyabb támogatást nyújthatnak a fogyatékkal élő személyek szüleinek.

Jó gyakorlatok

Az eredmények alapján az állapítható meg, hogy összességében kevés jó gyakorlat létezik az egyesült államokbeli hitközösségekben a fogyatékos gyermekek és családtagjaik befogadására és támogatására, mert csupán egyes hitközösségek nyitottak a velük való közösségvállalásra. Ezeket a 3. táblázat mutatja be.

Ami a jövőbeli kutatási irányokat illeti e témában, az leginkább arra hajlik, hogy miként funkcionálnak az európai hitközösségek a fogyatékossággal élő személyek és családtagjaik támogatásában, és milyen stratégiákat lehetne adaptálni például az amerikai jó gyakorlatokból. Például azt lenne érdemes feltárni, hogy miként járulnak hozzá a hitközösségek az érintett családok jogi védelméhez az európai országokban. Vagy azt, hogy a hitközösségek milyen egészségügyi támogatásainak modelljei működnek sikeresen Európában, és miben különböznek az amerikai gyakorlattól.

Ezenkívül az is lehet kutatási irány, hogy milyen programok segíthetik a szegénységgel küzdő családokat Európában, és hogyan lehetne ezeket hatékonyan alkalmazni. További kutatási irány lehetne az, hogy mennyire elterjedtek Európában az imacsoportok, lelkigondozás és mentorálás a fogyatékossággal élő személyek és családjaik körében és azokat miként lehetne javítani.

KORLÁTOZÁSOK

Ezen feltérképező áttekintés (scoping review) korlátai közé tartozik egyrészt az, hogy nem értékeli a felhasznált források módszertani erősségeit és gyengeségeit, emiatt csökken a megbízhatósága.

Másrészt az, hogy mivel ez az áttekintési mód nagy mennyiségű irodalom átvizsgálásával jár, a kutatók gyakran szűkítik a keresésüket bizonyos nyelvekre, adatbázisokra vagy időszakokra, ami befolyásolhatja az áttekintés teljességét. E kutatásban ez azt jelenti, hogy a cikk íróinak az egyetemük által biztosított online adatbázisának lektorált teológiai szakfolyóirataiban keresett angol nyelven – 2010 és 2019 között –, valamint nyomtatásban egyaránt megjelent cikkeket.

Harmadrészt az is korlát, hogy a feltérképező áttekintés által vizsgált kutatások és források gyakran rendkívül heterogének (módszertani, témakörbeli, kontextusbeli különbségek), amely megnehezíti az eredmények közötti közvetlen összehasonlítást vagy egységes következtetések levonását. E kutatásban ez azt jelenti, hogy a teológia tudományában számos kvalitatív mellett néhány kvantitatív módszertanú cikk is felbukkan és annak ellenére, hogy a témakört a cikk írói próbálták leszűkíteni, mégis szövegkörnyezetileg különbözőek maradtak.

Végül e kutatásban a publikációs torzítás előfordult a tekintetben, hogy e cikk írói csak publikált cikkeket vontak be, kihagyva a szürke irodalmat (pl. nem publikált tanulmányok, konferencia-előadások, jelentések), amely torzíthatja az eredményeket.

Ezek a korlátozások nem vonják kétségbe ezen feltérképező áttekintés (scoping review) értékét, de fontos szem előtt tartani, hogy ez a módszertani megközelítés leginkább az adott téma feltárását és a kutatás irányvonalainak kijelölését szolgálja.

KÖVETKEZTETÉSEK

Ez a feltérképező áttekintés arra törekedett, hogy felmérje a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak küzdelmeivel kapcsolatos gyakorlati teológiai szakirodalmat egy olyan gazdaságilag élenjáró országban, mint az Amerikai Egyesült Államokban, ahol az életszínvonal lehetővé teszi az ott élő keresztényeknek, hogy a hitközösség tagjai a leghatékonyabban segíthessék elő az érintettek jólétét, különösen pedig a lelkigondozók számára. Ez a törekvés egybevág egyszersmind az amerikai egészségügyi lelkigondozás kutatási prioritások egyikével (Damen et al., 2018, p. 62).

Az eredmények rámutattak a keresztény hitközösségek kettős szerepére, amelyek egyszerre jelentenek támogatást és potenciális akadályt a fogyatékossággal élő emberekkel élő családok számára. Miközben a vallásos megküzdés sok család számára erőteljes eszköz, a hitközösségeken belül egyértelműen szükség van olyan befogadóbb és támogatóbb gyakorlatokra, sőt bővíteni és gyakorítani kellene a lelkigondozási szolgáltatások körét nemcsak a fogyatékossággal élő emberek, hanem az érintettek családtagjai számára is.

EPILÓGUS

A mai értelemben használatos inkluzív paradigmának – a fogyatékossággal élő személyek esetén – első hulláma társadalomtörténeti szempontból a 20. század elején kezdődött és nagyjából a rendszerváltásig (1989) tartott. E fázisban az elkülönítés megszűntetését tűzte ki célul, mert a fogyatékossággal élő emberek korábban a társadalomtól elzártan éltek. A második hulláma, amely a 21. század kezdetével ért véget, az egyenlő hozzáférést, azaz a fizikai akadálymentesítés biztosítását vette célba, hogy minden atipikus személy képességeinek teljes körű kamatoztatására legyen képes. Végül a jelenleg is tartó harmadik hullámban az az irányelv a meghatározó, hogy a fogyatékossággal élő emberek elismerjék és érezzék, hogy részei a társadalmi „vérkeringésnek”. (Goyer & Borri-Anadon, 2019, p. 200–201)

Ha ezt a fogyatékossággal élő személyek inkluzív paradigmájának folyamatát vesszük alapul és azt csak az egyházi átalakulásra vetítjük ki, akkor ez az inkluzív paradigma az Egyesült Államok egyházaiban még nem érte el a harmadik hullámot, legfeljebb csak egyes hitközösségekben üti fel a fejét.

Ha ugyanezt az inkluzív paradigmát a fogyatékossággal élő személyek családtagjaira vonatkoztatjuk a hitközösségeken belül az Egyesült Államokban, akkor ez a folyamat még csak az első hullámát kezdi el. Ugyanis az atipikus gyermekek családtagjai a hitközösségig számos esetben el sem jutnak, vagy, ha el is jutnak, leggyakrabban kirekesztik. A szülők, akik a cikkeken keresztül véleményt nyilvánítottak e kérdésekben, általában azt fogalmazták meg, hogy egyes – sporadikus – bevált gyakorlatot hogyan kellene kiterjedtté tenni az egyházi életben.

Mindazonáltal az atipikus emberek családtagjai, különösen szülei megnövekedett terhet hordoznak. A terhük fokozódásának néhány okára hadd emlékeztessük az olvasót a következőkben, hogy a lelkigondozásuk fontosságára felhívjuk a figyelmet.

Habár minden szülő kapcsolata változik, amikor gyermekük születik, ezek a változások gyakran még összetettebbek és inkább negatívak lehetnek, ha a gyermek fogyatékossággal él. A fogyatékossággal élő gyermekek szülei között gyakoribb a párkapcsolatok megszakadása, és jellemzően kevesebb gyermeket vállalnak, mint amennyit egyébként terveztek volna. Emellett nagyobb valószínűséggel élik át jövedelemcsökkenést és pénzügyi nehézségeket. Ezek a hatások különösen igazak a súlyosan vagy halmozottan fogyatékossággal élő gyermeket nevelő szülőkre, és gyakoribbak azokban a családokban, ahol a szülők legmagasabb végzettsége a középiskola alatt van. (Bánfalvy, 2012, p. 34–38)

Továbbá a családi életük ugyan megerősödhet, ha atipikus gyermek él velük, mégis a szülők társadalmi élete és barátságai valószínűleg drámaian megváltoznak. Ennek legfőbb oka, hogy csökken a szülők társadalmi tevékenységekre jut ideje, mert a szülők gyakran jelentős időt töltenek a szakmai ellátás ütemezésével és koordinálásával. Habár a szülők megnövekedett terheit átvehetik a nagyszülők, de ez nem evidens, mert minél súlyosabb vagy halmozottabb az unoka állapota, annál terhesebb az idős nagyszülők számára. Az is igaz, hogy a rokonok vagy a barátok is átvehetik a terhek egy részét a szülőktől, azonban ez sem magától értetődő, mivel azok nem ismerik eléggé a gyermekek neveléséhez szükséges gyakorlatokat vagy távol laknak. (Kálmán, 2004, p. 93–111)

Emellett különösen nehéz a fogyatékossággal élő gyermeket nevelő szülők számára, hogy gyermekeiket felkészítsék a serdülőkor és a fiatal felnőttkor útvesztőjére, mivel gyakran át kell alakítaniuk a gyermekeik felnőtt életben való részvételével kapcsolatos elvárásaikat. Habár a fogyatékkal élő gyermekek szülei kevésbé bizakodók lehetnek gyermekük jövőjét illetően, mégis remélik – és néha látják is előre –, hogy gyermekeik önálló felnőtt életet élhetnek majd. (Hogan, 2012, p. 58–60)

A fogyatékossággal élő fiatalok, különösen azok, akik súlyos fogyatékossággal élnek egyik útvesztője lehet az a tény, hogy gyakrabban válnak zaklatás áldozatává, mint társaik, és számos különféle helyzetben találkozhatnak ezzel: a családi környezetben, az otthon és iskola közötti úton, az iskolában, vagy más gyermekek otthonában. Ez a zaklatási minta különösen aggasztó a szülők számára, mivel egy életre szóló, lekicsinylő vagy igazságtalan bánásmód komoly sérüléseket okozhat. (Kurniawan et al., 2024, p. 4097)

Egy másik potenciális útvesztő lehet a szüleiknek, ahogy a fogyatékossággal élő gyermekek serdülőkorba lépnek, hogy ezek a fiatalok hajlamosabbak lehetnek veszélyesebb viselkedésformákra. Például a fogyatékossággal élő gyermekek tizenegy éves koruk előtt nagyobb eséllyel szöknek el otthonról, mint nem fogyatékossággal élő társaik, bár a helyzet némileg javul az életkor előrehaladtával. Vagy azon atipikus fiatalok, akik csak korlátozottan képesek a kortársakkal való egyenrangú interakcióra, nagyobb eséllyel kerülnek börtönbe, mint a tipikus kortásaik. A veszélyesebb viselkedésformák miatt pedig ezek a fiatalok nagyobb valószínűséggel kerülnek kapcsolatba deviáns kortárscsoportokkal, bűnelkövetéssel és drogfogyasztással. (Hogan, 2012, p. 61–63)

Amikor a fogyatékossággal élő személyek felnőnek, a szülők aggodalma – habár optimisták próbálnak maradni – csak egyes fogyatékosságtípusoknál és súlyosságoknál csökken. Habár egyes fogyatékosságtípusok – például Down-szindrómások – esetén növekszik a képzési és ezáltal a foglalkoztatási lehetőségeik köre, mégis kevesen vannak, akik a középiskolai szintet elérnék. Mindez azt eredményezi, hogy még 25–30 éves korukban is részben vagy teljesen a szüleik támogatásával élik mindennapjaikat, amely korlátozza kilátásokat a felnőtt társadalmi szerepekben való teljes részvételre. (Bánfalvy, 2012, p. 75–90)

A jelenkorban, a fogyatékossággal élő emberek egy részét a családi fészken kívül helyezik el. Ez előfordulhat azért is, mert a szülők aggódnak gyermekeik miatt, amikor betegség, öregség vagy haláleset miatt végül már nem tudnak gondoskodni fogyatékkal élő felnőtt gyermekükről. De bármi is legyen ennek az oka, a szülők folyamatosan szoronganak gyermekeik biztonsága és élethelyzete miatt, ugyanis gyakran előfordul, hogy elhanyagolják őket vagy visszaélnek helyzetükkel. (Kálmán, 2004, p. 209–225)

Végül előfordulhat az is egy ilyen család életében, hogy a fogyatékossággal rendelkező gyermeke meghal. Még akkor is, ha az a gyermek súlyosan vagy halmozottan fogyatékos személy is volt és egyesek a környezetükben azt hangoztatják, hogy „jobban járnak”, hiszen megszűnnek azok a rendkívüli kihívások, amelyekkel nap mint nap meg kellett küzdeniük. A szülők és testvérek szemszöge azonban egészen más: ők mélyen gyászolják egy szeretett és különleges családtag elvesztését. (Hogan, 2012, p. 56–57)

•

Az Ószövetség lapjain olvashatunk például egy mikro-paradigmaváltáson átesett, Istent tisztelő személyről, aki különös erőfeszítéseket tett saját környezetében a kortársai között élő fogyatékossággal élő személyekért és közvetve családtagjaikért is. Ez a személy anyagi hiányokban ugyan nem szenvedett, mégis fontosnak tartotta, hogy lehetőségei szerint mindent megtegyen az atipikus személyek családtagjainak életének enyhítésére – legyen az a mai felosztásban számon tartott diakónia vagy a lelkigondozás. Ügyelt arra is, hogy azt szakszerűen, a kora fejlettsége szerint tegye. Ezáltal nemcsak a keze ügyébe került fogyatékossággal élő ember élhetett teljes életet, hanem az érintett családtagok érzelmi élete kiegyensúlyozottabb és kevésbé terhelt volt.[8]

Az anyák, apák, testvérek, rokonok sok áldozatot hoznak, amikor a családjukban fogyatékossággal élő személy van. E családok támogatására komolyabb hitközösségi erőfeszítésre egyaránt szükség van. A Biblia szerint pedig a szakszerűségen és közösségi erőfeszítésen kívül leginkább a Szentlélek ereje és gyümölcse kívántatik meg. Enélkül ugyanis a teljes körű befogadás – azaz az inklúzió – nem valósul meg, akármelyik társadalomtörténeti paradigmában élünk is. Össztársadalmi inklúzió tehát sosem lesz, de megvalósulhat az az egyházi inklúzió, amely nem nélkülözi, hanem beépíti, helyreállítja úgy bibliai alapokat, hogy a benne élő minden egyes tagja a mindennapos mikro-paradigmaváltás részese.

Felhasznált irodalom

- Arksey, H., & O'Malley, L. (2005). Scoping studies: towards a methodological framework. International Journal of Social Research Methodology, 8(1), 19–32. https://doi.org/10.1080/1364557032000119616

- Atkinson, R. L. (2002, cop. 1999). Pszichológia (2. jav. kiad). Osiris tankönyvek. Osiris.

- Ault, M. J., Collins, B. C., & Carter, E. W. (2013). Factors Associated with Participation in Faith Communities for Individuals with Developmental Disabilities and Their Families. Journal of Religion, Disability & Health, 17(2), 184–211. https://doi.org/10.1080/15228967.2013.781777

- Balogh, K., Hézser, G., & Krasznay, M. (2021). Beszélgetések a családról: Gondolatok, tapasztalatok, kérdések családterápiáról és -lelkigondozásról. Kálvin.

- Bánfalvy, Cs. (2012). Gyógypedagógiai szociológia (4., bővített és frissített kiadás). ELTE-BGGYK.

- Bosch, D. J. (2005). Paradigmaváltások a misszió teológiájában. Harmat/PMTI.

- Brock, B. (2012). Augustine's Hierarchies of Human Wholeness and Their Healing. In B. Brock & J. Swinton (Eds.), Disability in the Christian tradition: A reader (pp. 65–100). William B. Eerdmans Pub. Co.

- Carter, E. W. (2011). After the Benediction: Walking Alongside People with Significant Disabilities and Their Families in Faith and Life. Journal of Religion, Disability & Health, 15(4), 395–413. https://doi.org/10.1080/15228967.2011.619340

- Cho, S.-J., Singer, G. H. S., & Brenner, M. (2000). Adaptation and Accommodation to Young Children with Disabilities: A Comparison of Korean and Korean American Parents. Topics in Early Childhood Special Education, 20(4), 236–249.

- Clegg, C. (2014) Emerging Paradigm Shifts in Spiritual Care Services in Scotland. Health and Social Care Chaplaincy, 2(1), 41–49. https://doi.org/10.1558/hscc.v2i1.41

- Clinebell, H. J. (1972). The Mental Health Ministry of the Local Church. Abingdon Press.

- Damen, A., Delaney, A., & Fitchett, G. (2018). Research Priorities for Healthcare Chaplaincy: Views of U.S. Chaplains. Journal of Health Care Chaplaincy, 24(2), 57–66. https://doi.org/10.1080/08854726.2017.1399597

- Drønen, T. S. (2006). Scientific Revolution and Religious Conversion: A Closer Look at Thomas Kuhn's Theory of Paradigm-Shift. Method & Theory in the Study of Religion, 18(3), 232–253.

- Eiesland, N. L. (1994). The disabled God: Toward a liberatory theology of disability. Abingdon Press.

- Ferris, R. H. (1983). Pastoring the Family of the Institutionalized. In R. E. Hartbauer (Ed.), Pastoral care of the handicapped (pp. 45–66). Andrews University Press.

- Gould, J. B. (2019). Disability caregivers and Church doulia what Dietrich Bonhoeffer might say part 2: Suggestions for practice. Journal of Disability & Religion, 23(3), 340–362. https://doi.org/10.1080/23312521.2019.1569576

- Guild-Smith, L. (1983). Toward an Understanding of Parents With an Impaired Child. In R. E. Hartbauer (Ed.), Pastoral care of the handicapped (pp. 145–172). Andrews University Press.

- Hogan, D. (2012). Family consequences of children's disabilities. Russell Sage Foundation.

- Howell, E. J., & Pierson, M. R. (2010). Parents’ Perspectives on the Participation of Their Children with Autism in Sunday School. Journal of Religion, Disability & Health, 14(2), 153–166. https://doi.org/10.1080/15228961003622302

- Jacober, A. E. (2010). Youth Ministry, Religious Education, and Adolescents with Disabilities: Insights from Parents and Guardians. Journal of Religion, Disability & Health, 14(2), 167–181. https://doi.org/10.1080/15228961003622310

- Joss-Dubach, B. (2013). Inklusive Seelsorge. In R. Kunz & U. Liedke (Eds.), Handbuch Inklusion in der Kirchengemeinde (pp. 147–178). Vandenhoeck & Ruprecht.

- Judge, S. L. (1998). Parental Coping Strategies and Strengths in Families of Young Children with Disabilities. Family Relations, 47(3), 263–268. https://doi.org/10.2307/584976

- Kálmán, Zs. (2004). Bánatkő: Sérült gyermek a családban (4., bőv., átdolg. kiad). Bliss Alapítvány.

- Kurniawan, K., Khoirunnisa, K., Mulyana, A. M, & Nur’aeni, Y. (2024). Building Resilience: A Qualitative Analysis of Bullying Among Children with Disabilities on Parental and Teacher’s Perspective, Journal of Multidisciplinary Healthcare, 2024(17), 4091–4099. https://doi.org/10.2147/JMDH.S472802

- Kuuliala, J., & Välimäki, R. (2020). Deafness and Pastoral Care in the Middle Ages. In S. M. Williams (Ed.), Disability in medieval Christian philosophy and theology (pp. 179–202). Routledge.

- Le Poidevin, R. (2021). Religious Conversion and Loss of Faith: Cases of Personal Paradigm Shift? Sophia, 60(3), 551–566. https://doi.org/10.1007/s11841-021-00864-2

- Lemming, D. A., & Leeming, D. A. (2010). Encyclopedia of psychology and religion. Springer reference. Springer.

- Lin, S.-L. (2000). Coping and adaptation in families of children with cerebral palsy. Exceptional Children, 66(2), 201–218.

- McLaughlin, J. (2008). Families Raising Disabled Children. Palgrave Macmillan UK. https://doi.org/10.1057/9780230583511

- Moher, D., Liberati, A., Tetzlaff, J., & Altman, D. G. (2009). Preferred reporting items for systematic reviews and meta-analyses: The PRISMA statement. PLoS Medicine, 6(7), e1000097. https://doi.org/10.1371/journal.pmed.1000097

- O'Hanlon, E. E. (2013). Religion and Disability: The Experiences of Families of Children with Special Needs. Journal of Religion, Disability & Health, 17(1), 42–61. https://doi.org/10.1080/15228967.2012.731874

- Pargament, K., Feuille, M., & Burdzy, D. (2011). The Brief RCOPE: Current Psychometric Status of a Short Measure of Religious Coping. Religions, 2(1), 51–76. https://doi.org/10.3390/rel2010051

- Pargament, K. I. (2002). TARGET ARTICLE: The Bitter and the Sweet: An Evaluation of the Costs and Benefits of Religiousness. Psychological Inquiry, 13(3), 168–181. https://doi.org/10.1207/S15327965PLI1303_02

- Raffety, E., Vollrath, K., Harris, E., & Foote, L. (2019). Lonely Joy: How Families with Nonverbal Children with Disabilities Communicate, Collaborate, and Resist in a World that Values Words. Journal of Pastoral Theology, 29(2), 101–115. https://doi.org/10.1080/10649867.2019.1621024

- Richardson, E. W., & Stoneman, Z. (2015). The Road to Membership: The Role of Resilience in Seeking and Maintaining Membership in a Faith Community for Families of Children With Disabilities. Journal of Disability & Religion, 19(4), 312–339. https://doi.org/10.1080/23312521.2015.1093442

- Smith, C. (2011). Bitter Water Sweet. Journal of Religion, Disability & Health, 15(1), 87–89. https://doi.org/10.1080/15228967.2011.542351

- Szilasi, Z. (2017). Lelkigondozás: A különféle életszakaszokban, életállomásokon és élethelyzetekben. Advent.

- Tarakeshwar, N., & Pargament, K. (2001). Religious coping in families of children with autism. Focus on Autism and Other Developmental Disabilities, 16(4), 247–260.

- United Nations. Convention on the Rights of Persons with Disabilities (CRPD). https://www.un.org/disabilities/documents/convention/convoptprot-e.pdf

- VanSolkema, J. M. (1997). Stress, coping, adaptation, and family hardiness in families with an adult child who is developmentally disabled and living in the parental home (1384980) [Master of Science in Nursing]. Grand Valley State University. https://www.proquest.com/dissertations-theses/stress-coping-adaptation-family-hardiness/docview/304407147/se-2

- White, N., & Hastings, R. P. (2004). Social and Professional Support for Parents of Adolescents with Severe Intellectual Disabilities. Journal of Applied Research in Intellectual Disabilities, 17(3), 181–190. https://doi.org/10.1111/j.1468-3148.2004.00197.x

- Wienberg, G. (2013). Von der sozialen Exklusion zur Inklusion von Menschen mit Behinderungen – eine sozialhistorische Skizze. Zeitschrift Für Evangelische Ethik, 57(3). https://doi.org/10.14315/zee-2013-57-3-169

- Zielińska-Król, K. (2024). People with Disabilities and Their Families in the Roman Catholic Church in Poland: An Analysis of Barriers to Participation in Religious Practices. Religions, 15(7), 840–851. https://doi.org/10.3390/rel15070840

1. 1. A felszabadítási teológia – amely a kortárs teológiában nagy népszerűségnek örvend – a társadalmi igazságtalanságra épül, kihagyva az egyének szenvedésére való válaszkeresést, ezért ab ovo nincs lelkigondozói vonatkozása.

2. 2. Habár a egyesült államokbeli kortárs protestáns egyházak többsége elutasítja az ördög, azaz sátán létezését, mégis az RCOPE mérőeszközének fejlesztője elismeri, hogy vannak olyan jelenlegi protestáns egyházak, akik hisznek a létezésében. Ezért, amint e valláspszichológus is kifejti, a vallásos megküzdés bizonyos tételeinek hovatartozása felekezetfüggő (K. I. Pargament (2002, p. 174)).

3. 3. Centrum Vedecko-Technickych Informaticií SR (forrás: https://ersearch.cvtisr.sk/primo-explore/search)

4. 4. A szerzője közismert értelmi és fejlődési fogyatékosságtípusokkal foglalkozó teológiát is végzett speciális szakember, akinek számos cikket, konferenciát megtartott, illetve oktató is. Forrás: https://bpb-us-w2.wpmucdn.com/soefaculty.baylor.edu/dist/6/103/files/2023/01/Carter-CV-2023-30c6e648149494a8.pdf (Letöltés ideje: 2024. 08. 12.)

5. 5. Kirekesztés (exclusion): kirekesztés a „normális” társadalmi erőforrásokból: egészségügyi ellátás, oktatás, lakhatás, munka, állampolgári jogok. Elkülönítés (separation): a társadalmon kívüli speciális intézményekben való elhelyezés az állami és a felekezeti intézmények közreműködésével. Kiirtás (extinction): kiirtás éheztetéssel, a szaporodás megakadályozásával és tömeggyilkossággal. Integráció (integration): az életkörülmények „normalizálódása”, a társadalom mellett/kívül működő különleges intézmények maradnak. Inklúzió (inclusion): egyenrangú együttélés a kezdetektől fogva egy sokszínű társadalomban, korlátok nélkül. Wienberg (2013, p. 170)

6. 6. Thomas Kuhn fizikus és tudománytörténész 1962-ben megjelent The Structure of Scientific Revolutions című könyvében írt a paradigmaváltásról, mint a tudomány egyik kulcskifejezéséről, a természettudományokra korlátozva elméletét. Hans Küng hozta be a teológiába e fogalmat és – az autóbalesetben elhunyt – David J. Bosch használja először a missziológiában (Bosch, 2005, p. 167–173). A teológia számos más részén is megjelenik a fogalom, még a lelkigondozás területén is (pl. Clegg, 2014, pp. 41–49). Viszont eltérően az eredeti – természettudományokra jellemző – Kuhn-i paradigmaváltás fogalmára, amelyben az új teljesen kiszorítja a régi paradigmát, a teológiában az új mellett élhet a régi, vagy ismét előkerülhet egy rég elfeledett paradigma, sőt, a régi paradigma szinte soha nem tűnik el egészen vagy az emberek akár több paradigma mellett is leköthetik magukat egyszerre (Bosch, 2005, p. 169–170).

7. 7. A vallási megküzdés felekezeti eltéréseiről részletesen lásd: Pargament, 2002, pp. 174.

8. 8. Jób 29,15-16

A szerzőkről:

Flogny Károly Lajos doktorandusz, a szlovákiai Selye János Egyetemen, a Református Teológiai Karon

Dr. Rády Zsolt András oktató Svájcban, az Evangelisch-Theologische Akademie Zürich-ben (STH-Basel)

„A kereszténység teológiája az elmúlt évszázadok folyamán alig foglalkozott a fogyatékosság témájával.”

„Az Amerikai Egyesült Államokban több mint 4 millió értelmi fogyatékos ember él különböző közösségekben. Ez azt jelenti, hogy bármely közösség 1-3%-a érintett lehet. ”

„A vallásos megküzdésnek alapvetően háromféle megközelítése (önirányító, halogató, együttműködő) és kétféle stratégiája (pozitív, negatív) van.”

Folyóirat

Adatbázis

Találat

Szűkítés 1.

Szűkítés 2.

Journal of Pastoral Care Counseling

SAGE Journals

42

3

0

Journal of Psychology and Theology

SAGE Journals

28

0

0

Journal of Religion and Health

SpringerLink

103

11

0

Pastoral Psychology

SpringerLink

17

1

0

Journal of Disability & Religion[1]

Taylor & Francis Online

200

19

8

Journal of Health Care Chaplaincy

Taylor & Francis Online

92

5

0

Journal of Pastoral Theology

Taylor & Francis Online

14

2

1

Practical Theology

Taylor & Francis Online

35

1

0

1. 11. Ezen folyóirat 2010–2014 között Journal of Religion, Disability & Health néven jelent meg, 2015-tól vette fel a jelenleg is használatos Journal of Disability & Religion elnevezést.

1. táblázat: A szakfolyóiratok és találatai

1. ábra. PRISMA folyamatábra a Scoping Review-hoz (Mother et al., 2009)

Kritériumok

Befogadás

Kizárás

Típus

Folyóiratcikk

Irodalmi áttekintő, média- vagy könyvkritika, kiadási információ, hírek (pl. konferencia, gyászjelentés), naptár, kommentár, szerkesztői levél, szépirodalmi írás, szakdolgozat, disszertáció

Forrás:

Szakmailag lektorált gyakorlati teológiát is tartalmazó folyóiratokban megjelent cikkek.

Újságokban, nem lektorált folyóiratokban, „szürke” szakirodalomban megjelent cikkek.

Elérhetőség

Hozzáférhető teljes szövegben

Csak idézetként vagy összefoglalóként, konferenciák/értekezletek összefoglalójaként érhető el.

Nyelv

Angol nyelv

Minden más nyelv

Megjelenés:

2010–2019 között nyomtatásban megjelent cikkek.

1) Minden olyan cikk, amely csak online formában jelent meg 2010–2019 között.

2) Nyomtatásban 2010 előtt jelent meg, de 2010–2019 között került az online formában rögzítésre.

Lokalitás:

Amerikai Egyesült Államok

Bárhol máshol

Fogyatékosság:

Mindenféle szociális modell szerinti fogyatékosságtípus, legyen a veleszületett vagy szerzett, tartós vagy átmeneti, független a súlyosság vagy halmozottság mértékétől.

A szociális modell szerinti fogyatékosságtípussal nem rendelkező cikkek.

Kulcsszavas keresési feltételek:

Meg kellett jelennie az absztraktban és/vagy a címben.

Az absztrakton/címen kívül csak a cikken belül máshol szerepelt.

Tartalmi feltételek:

Témájának fókusza a hitközösséggel kapcsolatos.

Nem hitközösségi vonatkozású írás.

2. táblázat: Befogadási/kizárási kritériumok

„Sok szülő úgy érzi, hogy nem kap támogatást a hitközösségétől, amely gyakran inkább sebet ejt, mint táplál.”

„Számtalan éjszakát sírtam.”

„A különféle támogatási formák közül az érzelmi támogatás az, amely a legtöbbször kerül elő a cikkekben.”

„A mentorálási vagy spirituális támogatás különböző módozatai is erősíthetik az érzelmi támogatást.”

„A hitközösségek hatékonyabban úgy érik el a támogatások folyamatosságát, ha azért fogyatékosságügyi szolgálatot működtetnek.”

„Az Egyesült Államok hitközösségeiben nemcsak a fogyatékossággal élő személyeket, hanem a családtagjaikat is többségében kirekesztik, csupán szórványosan valósul meg az integráció vagy még inkább az inklúzió.”

„Az atipikus gyermekek szülei sokszor azért sem jutnak el a hitközösségig, mert a kimerültségen túl, pénzügyi nehézségekbe is ütközhetnek.”

„További elemzést igényel a negatív és pozitív vallásos megküzdés közötti átmenet részletes vizsgálata a fogyatékossággal élő gyermekek családtagjai esetén.”

Jó gyakorlat fajtája

Konkrét példa

Érzelmi és lelki támogatás

- A szülők érzelmi támogatása a közösségi és lelki vezetők részéről, meghallgatással és együttérzéssel.

- Spirituális támogatás imacsoportok szervezésével, amelyek kifejezetten a fogyatékossággal élő gyermekekért és családjaikért imádkoznak.

- Közösségi hálózatok létrehozása, ahol a szülők megoszthatják tapasztalataikat és támogathatják egymást.

- Mentorálási lehetőségek biztosítása, ahol a fogyatékossággal élő fiatalokat más közösségi tagok vagy sorstársak támogatják és bevonják a vallási életbe.

Gyakorlati és logisztikai támogatás

- Pénzügyi vagy logisztikai segítségnyújtás a szülőknek, például szállítás biztosítása az istentiszteletekre vagy más közösségi eseményekre.

- Részleges tehermentesítés biztosítása átmeneti gondozással vagy önkéntesek bevonásával, hogy a szülők pihenhessenek.

- Készségfejlesztő programok szervezése a fogyatékossággal élő személyek számára, hogy önállóbbak legyenek.

Inkluzív programok és befogadás elősegítése

- Olyan programok indítása, amelyek bevonják a fogyatékossággal élő gyermekeket és fiatalokat a vallási oktatásba és közösségi életbe.

- Speciális programok és bibliatanulmányozási órák szervezése a fogyatékossággal élő fiatalok számára (atipikus-tipikus vagy atipikus-atipikus csoportösszetétellel), a befogadás hangsúlyozásával.

- Közösségi események, táborok szervezése, ahol a fogyatékossággal élő személyek egyenlőként vehetnek részt, így csökkentve a szülők elszigeteltségét.

Munkahelyi támogatás és foglalkoztatás

- Foglalkoztatási lehetőségek biztosítása a fogyatékossággal élő személyek számára a közösségen belül vagy annak támogatásával.

- A gondozók, például családtagok vagy szakemberek munkájának anyagi támogatása.

Egészségügyi és fizikai támogatás

- Az egészségügyi ellátás támogatása, például átmeneti gondozás, sürgősségi ellátási helyek kialakítása, hogy a szülők pihenhessenek.

- A fizikai és mentális egészségügyi terhek enyhítése a hitközösség által, akár otthoni ápolás biztosításával.

Koordinált szolgáltatások és szervezett támogatás

- Fogyatékosságügyi szolgálatok létrehozása a hitközösségen belül, amelyek konkrét célokat tűznek ki és koordinálják a támogatási szolgáltatásokat.

- Szükségletfelmérés és célzott programok kialakítása a közösségi támogatás hatékonyságának növelésére.

- A hitközösségek segíthetnek kialakítani olyan támogató közösségeket, amelyek a fogyatékossággal élő személyek hosszú távú jólétéért és gondozásáért felelősek, amikor a szülők már nem képesek ezt megtenni. Ezek a közösségek biztosíthatják a folyamatos szolgáltatások és gondozás minőségét, és tervet készíthetnek a jövőbeli felügyeletre. (A támogatói körök nonprofit szervezetté is válhatnak, amely garantálja, hogy a fogyatékossággal élő személyek életminősége hosszú távon is megfelelő legyen.)

3. táblázat: A jó gyakorlatok az Egyesült Államok hitközösségeiben

„Kiemelkedő szerepet játszanak a hitközösségek a fogyatékossággal élő személyek családtagjainak támogatásában.”

„Egész Európában fokozottan előrehalad a pluralizmus a bevándorló népesség fokozódása miatt.”

„Az atipikus emberek családtagjai, különösen szülei megnövekedett terhet hordoznak.”

„Minél súlyosabb vagy halmozottabb az unoka állapota, annál terhesebb az idős nagyszülők számára.”

„A Biblia szerint pedig a szakszerűségen és közösségi erőfeszítésen kívül leginkább a Szentlélek ereje és gyümölcse kívántatik meg.”

BESZÁMOLÓ

Tóth Krisztián

ABDIÁS + JÓNÁS + MIKEÁS + HABAKUK

Adventhez, majd pedig karácsonyhoz közeledve, egy idei utolsó cikk-felkérésnek eleget téve összegyűjtöttem hevenyészett őszi és téli fehérvári Langham-műhely jegyzeteimet és megpróbáltam olvasható formába öntve itt közreadni. Ez következik most.

A Székesfehérvári Baptista imaház az egyik helyszíne hazánkban a havi szinten élő módon is találkozó bibliaolvasó műhelyeknek. A John Stott-féle Langham modellben nincs semmi varázslat, pont a természetessége és igeisége üdítő – számomra is. Lényegében egy alkalmon másfél-két órán keresztül egy előre megbeszélt szentírási textust tanulmányozunk. Kell egy jó társaság és jó kérdéseket kell feltenni. Ennyi. Komolyan! (Talán még egy kis üdítő és rágcsálni való is jól jön persze.) Szeptember óta az ún. „kisprófétákkal” foglalkoztunk. Mint tudjuk az elnevezés nem a magasságukra, hanem könyvük rövidségére utal! Azt éltem át, ahogy korábban is többször, hogy minden alkalmon fellelkesedtem az Ige gazdag üzenete nyomán és hálás voltam testvéreimért, akik hite által magam is épülhettem. A csapat egyébként jó értelemben véve „ökumenikus”, olyan protestáns teológusok alkotják, akikkel közös hitvallási platformon lehetünk a lényeges, elsődleges kérdésekben mindenképpen!

Nézzük tehát a szerzőket és szakaszokat és a belőlük kibontakozó tanulságokat a 2024 szeptembertől decemberig tartó időszakból.

ABDIÁS

Abdiás vagy Obadjahu prófétáról azt érdemes és érdekes tudni, hogy ő az egyetlen prozelita, illetve írása a legrövidebb ószövetségi könyv. Könyvéből nem derül ki róla semmi, de van belőle (ilyen nevű személyből) 12 db az Ószövetségben.

Kinek szól az üzenet? Izrael & Edóm a megszólított. Műfaja természetesen prófécia, azon belül is fenyegető jövendölés. A költői könyvben Abdiás kijelenti, hogy mit mond az Úr! A történelmi kontextusról annyi mondható el, hogy kb. 2500 éves (vagy max. 2800 – tehát Kr. e 5-8. század(ok)).

Abszolút ítéletet hirdet Edómnak, akik ugye nem engedte át Mózeséket... (4Móz 20,14-21). Valószínűleg ez is lehet annak az esetnek egyfajta ítélete, következménye. Tanulságos, hogy két testvérnép mennyire tudja egymást gyűlölni (lásd jelenlegi arab – izraeli konflikus, vagy éppen ukrán – orosz).

Az edómi, ézsaui lelkület materialista, pragmatikus. Rövid távú, fizikális fókuszú gondolkodás jellemzi. Ezt jól mutatja a Jákóbbal kötött „deal”: hirtelen felindulásból, éhségét csillapítandó lemond elsőszülöttségi jogáról (1Móz 25,29kk).

Az ítéletes próféciák felsorolást is tartalmaznak: Edóm, Moáb, Tírusz… Ide kapcsolható a

Jeremiás 25 harag pohara vagy serlege rész (újszövetségi párja a Jelenések - harag 7 pohara), továbbá Habakuk próféta könyve, vagy Zofóniástól a harag napja jövendölés.

Egyéb utalások Ezékiel, Ézsaiás kapcsán arról szólnak, hogy milyen meglátni Isten szentségét a templomban. Az Úr napja el fog jönni!

„Mert közel van már az ÚR napja, fenyegeti a népeket. Amit te csináltál, azt teszik veled is, visszaszáll fejedre, amit elkövettél!”

Abdiás könyvének etikai üzenetét e fenti 15. vers b része (kiemelés tőlem) tartalmazza. Utalást vélhetünk felfedezni a későbbi jézusi aranyszabályban (lásd: Máté 7,12 vagy Lukács 6,31).

JÓNÁS

Jónás imája, könyvének 2. fejezetében található. A 4 fejezetes mű A B A B felosztást, ritmust követ: az első „megfelel” a harmadik fejezetnek, a második a negyediknek. Ez az ún. kiazmusos gondolatritmus.

Jónás imádsága az ókori költészetirodalom egyik gyöngyszeme. A „legek” kapcsán megjelenik benne (4,2) a Bibliában legtöbbet idézett igevers is, melyben az Örökkévaló szava hangzik Mózes felé: „Elvonult előtte az ÚR, és így mondta azt ki: Az ÚR, az ÚR irgalmas és kegyelmes Isten! Türelme hosszú, szeretete és hűsége nagy!” (2Móz 34,6)

A történelmi kontextusról azt tudhatjuk meg 2Kir 14 alapján is, hogy Jeroboám király idejében járunk és a körtörténeti feljegyzések bizonysága szerint volt – Kr.e 793-753 között 765-ben, illetve 759-ben – két földrengés, közte meg napfogyatkozás…

A próféta a fogság előtt szolgált, Hóseás és Ámósz kortársa volt. Ninive az Asszír birodalom fővárosa, ahova Isten küldte engedetlen prófétáját. Jónás még a gondolattól is „fázott”, hogy oda kellene mennie. Jónás ismerhette a negatív próféciákat, mely szerint Asszíria fogja leigázni Izraelt. Váratlan volt, hogy – ekkor még – megtér(t) a mai Irak területén elhelyezkedő Ninive.

Jónás előképe Jézusnak: azok közé jött akik elfogták, elítélték, ellenségei voltak. (János 1,11)

Gát Héfer-ből való, ami Galilea területén található; és erre is volt a mondás: származhat e valami jó Galileából... vagy éppen az azt megtestesítő Názáretből… (János 7:52) Így már jobban értjük mennyire gazdag áthallása volt a Jézusnak szegezett kérdésnek / vádnak.

Ninive szó jelentése: halak háza. A Tigris és Eufrátesz csatornái között elhelyezkedő település neve – ahova az Úr küldi „tengerjáró” prófétáját, Isten egy különleges humora, fricskája a történet kezdeti szakaszát figyelembe véve!

Nem túl dicséretes egyébiránt ez a könyv a zsidókra nézve, pl. pogány matrózok „megtérése”. A jézusi párhuzam jól ismert a Máté 12:41-ből:

„Ninive lakói feltámadnak majd az ítéletkor ezzel a nemzedékkel együtt, és elítélik ezt a nemzedéket, mert ők megtértek Jónás prédikálására; de íme, nagyobb van itt Jónásnál!” (lásd még: Máté 16,4)

A három nap-három éjjel még akkor sem ellentmondás, ha Jézus péntek délutántól vasárnap hajnalig volt a sírban. A héber gondolkodás minden megkezdett napot számít! A Lukács 11-ben is előkerül a Jónás jele mondván: a Niniveiek megtértek, de íme itt nagyobb van Jónásnál!

A csoda lehetséges! Hisszük ezt? Jónás 2,7b-nél áll be a fordulat:

„De te kiemelted életemet a sírból, ó, URam, Istenem!”

A 2,10-ben szereplő áldozok és megadom a fogadalmam szavak rímelnek az 1,16-ban található hajósok által megfogalmazottakra! Egyébként itt eszünkbe juthat a Gecsemáné-beli történetből Jézus: a megfogadom és teljesítem „kurfli” nélkül teljesül. Jézus a hűséges Jónás, a hűtlen előkép valódi képe, beteljesítője.

A beszélő nem kéri a szabadulást, hanem átélte! Hitvallása összecseng az efezusi levél 1. és 2. fejezetének esszenciájával: Az ÚRé a szabadítás! / Az ÚRtól jön a szabadulás! (2,10b)

Számos zsoltáridézet is előjön Jónás imájában. A próféta nem plagizál hanem él velük! Neki volt múltbeli tapasztalata (lásd: a jeremiási „de ha jobban meggondolom…”-ot: JSir 3,21).

Figyelemre méltó, hogy azokból a Zsoltárokból merít Jónás, ahol ártatlanul szenvedő ember van. De ő nem az! Viszont annak látja vagy láttatja magát. Vajon büszke szívvel használta?

Még a 4. fejezetben sem látszik Jónás megújulása. A 2. fejezetben közölt ima-intermezzo után visszaesés látható. Ugyanakkor, amiből következtethető változás az maga a tény, hogy ezt leírta és nem „fényezi” magát a bukott próféta.

Újszövetségi áthallások is akadnak bőségesen. Jónás és a farizeusok parhuzama jogos, a lecke megtanulása folyamatos. Tim Keller a tékozló prófétáról írt művében szemléletesen a tékozló fiúval állítja párhuzamba!

Jónás és Jézus párhuzama egyértelmű. Az ÚRé a Jesua = Jézus szó szerint. Ez a könyv közepe!

Náhumnál: Ninive párhuzam. A harag napja ott már tudjuk mi lesz…

Jónás a halból jött ki, Jézus pedig a halálból! Mindkettő nagy dolog, de az utóbbi végtelenül nagyobb. Nem megyek el a halak városába – így Jónás. Jó, akkor mész a halba! (ÚR) Először majdnem megfullad aztán majdnem kiszárad… Rengeteg további tanulság közül ezek voltak a legfőbbek. Akit még érdekel egy magyarul elhangzott 3 részes tanítás-sorozat, tudjuk ajánlani az Evangéliumi Fórumon 2019-en elhangzott Schauermann Tamás trilógiát.

MIKEÁS

Mikeás próféta messiási próféta! Persze mindegyik és az egész ószövetség is magában rejti az evangéliumot, de az Úr móreseti embere különösen is szép részt hagyott ránk. Központi textusunk a híres 5,1-5 volt.

Jeremiás hivatkozik egyébként Mikeásra, úgy, mint akire a nép hallgatott (Jer 26,18-19) „Ezékiás júdai király idejében is volt egy próféta, a móreseti Mikeás, aki ezt mondta Júda egész népének: Így szól a Seregek URa: Felszántják a Siont, mint a mezőt, Jeruzsálem romhalmaz lesz, a templomhegy pedig erdős magaslat. Mégsem ölte meg Ezékiás júdai király és egész Júda, mert félték az URat, és mert esedeztek az ÚRhoz. Az ÚR pedig megbánta, hogy veszedelemmel fenyegette őket. Mi pedig ilyen nagy bajt zúdítanánk magunkra?”

Az északi és déli országrész szétválasztottsága talán rossz hasonlattal élve Észak- és Dél-Koreához hasonlatos. Mindkettőben van „maradék”, viszont érdekes, hogy nem a 10 hanem a 2 törzs marad meg leginkább…

A közelebbi jövő büntetést és ítéletet hordoz, a távolabbi jövő helyreállást és reményt ígér. Mikeás nevének jelentése: Kicsoda olyan, mint Te? A 7:18 erre rímel: „Kicsoda olyan Isten, mint te, a ki megbocsátja a bűnt és elengedi öröksége maradékának vétkét?! Nem tartja meg haragját örökké, mert gyönyörködik az irgalmasságban!” Itt szintén a már hivatkozott legtöbbet idézett bibliai mondat kerül elő a 2Móz 34,6-ból!

Efráta jelentése termékeny, Betlehem jelentése kenyér háza. Több további földrajzi hely van említve textusunkban, növekvő irányba: kicsiből a föld végső határáig tágul a kép. Itt eszünkbe juthatnak az Apcsel 1,8-ból ismert koncentrikus körök, egyre kiterjedtebb missziós mezők.

Izrael vs. Asszíria konfliktusa is jól ismert. Ez utóbbit testesíti meg Nimród az 1Móz 10,8-ból ismert ősuralom megtestesítője, aki anno hatalmaskodni kezdett… Perzsia ezt teszi ma is (gondoljunk csak Irán szerepére az arab – izraeli háborúban). A pásztor és vadász kettőse kapcsán itt még eszünkbe juthat Jákob és Ézsau dichotómiája.

A történelmi kontextus tehát ez: jön Asszíria! Az alkalmazás pedig: te milyen valós veszélytől félsz? Olyantól, ami eljöhet az életünkben? Esetleg III. Világháború, vagy keresztény üldözés? Globális klíma- katasztrófa és annak nyomán kialakuló éhezés?

Ha bejön a képbe Egyiptom, azért jön be, hogy potenciális menedékké váljon a zsidóknak. Viszont ez egy téves reménység. Ahogy a Jeremiás könyve vége is felteszi a kérdést, hogy Izrael kiben bízik, arra a konklúzióra jut, hogy Egyiptom nem lesz jó Asszíria ellen…

„Talán Egyiptomnak, ennek a törött nádszálnak a támogatásában bíztál? Aki erre támaszkodik, annak belemegy a tenyerébe, és átszúrja azt. Így járnak Egyiptom királyával, a fáraóval mindazok, akik benne bíznak.” 2 Kir 18,21

A számokról csak annyit, hogy a szelíd káromkodások között tartják számon a „hét meg a nyolcát” mondást. A kutyafájához hasonló kifakadás valójában egyházi/bibliai eredetű, hiszen a hét szentséget (sanctitas) és a nyolc boldogságot (hegyibeszéd) jelöli. Az idén nyáron Kolozsvárott is használt szlogen csak azt mutatja be mennyire számít, amikor valaki nagy számot akar mondani. Hogyan kapcsolódik mindez Mikeáshoz?

„Ez lesz a békesség! Ha Asszíria országunkra támad, és behatol palotáinkba, hét pásztort állítunk ki ellene, és nyolc főrangú embert.” (5,4)

A 7+8 itt sokat jelent. A soknál pedig még több az elég! Emlékezhetünk arra, hogy Péter is nagy számot akar mondani a Mesternek a megbocsátás kapcsán, amikor a 3-at megduplázza, sőt megtoldja még egyel! Az itteni hetes bármennyire „szent” szám, jóval alálő a jézusi ideának, ami persze nem a 7x7=49! A lényege az üzenetnek az akárhányszor...

Az idegen kapu áttörése kapcsán eszünkbe villanhat Jeruzsálem jelenleg befalazott egyik keleti kapuja, az Ékes kapu! A visszatérő Messiásnak – úgy hiszem – nem lesz probléma az azon való áthaladás – mitöbb, az azóta elé telepített muszlim temetőn való keresztülmenetel sem.

Jézus visszatérése – és így jutunk el adventig! – Mikeásban a fogságból való visszatérésre utal és viszont, vagyis az ószövetségi sztori áthallással bír újszövetségi eszkatológiai szempontból is.

Dávid király neve bár nem hangzik el, de asszociáció szintjén „becsempészi” a szöveg! Az Efráta - Betlehem vidéke és a pásztor titulus kapcsán egy valamire való zsidónak nem tudott nem eszébe jutnia legdicsőbb királya! Ruth könyve említi a későbbi messiási jelentőségű helységnevet, de például Józsué által említésre sem méltó - olyan kicsi.

A számok kapcsán még egy gondolat, azzal kapcsolatban, hogy mi számít soknak/kevésnek. A Bergson-elmélet pont arra mutat rá, hogy az idő-érzet valamennyire illúzió. Nem mindegy, hogy a szerelmünkkel töltünk egy órát vagy a fogorvosnál!

Meddig tart még a szenvedés? – veti fel a próféta a nagy kérdést. A jövőbe senki se lát, csak az Úr és azok, akinek ebbe Ő belelátást enged. A jelen nehézsége valós és komoly. Úgy jutunk el a karácsonyhoz, hogy eszünkbe juthat az Ézsaiás 7-ből a „kérj jelet…” és a „fiatal szűz fogan és gyermeket vár” történet. Ez a mi reménységünk a „túloldalról” is!

HABAKUK

Habakuk próféta könyvének tanulmányozása még előttünk áll (lapzárta után esedékes), mindenesetre azt gondolom könyvének záró mondatai jó végszót jelentenek e összefoglaló cikk befejezéseként. A fordulat itt kezdődik:

„De én vigadozni fogok az ÚR előtt, víg örömre indít szabadító Istenem. Az ÚR, az én Uram ad nekem erőt; olyanná teszi lábamat, mint a szarvasokét, és magaslatokon enged járni engem. A karmesternek: húros hangszerre.” (3. rész 18. és 19. versek)

•

Végül egy jövő tavaszi konferenciameghívást is szeretnénk továbbítani – bátorítva minden kedves olvasót a jelenlétre.

LANGHAM IGEHIRDETŐI KONFERENCIA 2025

Kíváncsi vagy rá, mi segíthet Neked érthetőbb, relevánsabb és az igéhez hűségesebb prédikátorrá válni? Szeretnéd tudni, hogyan tudnád még inkább megjeleníteni, átadni, célba juttatni Isten igéjét a tanítás során? Érdekel, milyen az Isten szíve szerint való igehirdetés?

Ha a fenti kérdésekre igen a válaszod, akkor a Langham Igehirdetői Konferencia Neked szól!

2025. március 19. és 21. között tartjuk, Érden, az Epicentrum Rendezvényközpontban.

Az idei modul fókuszában a következő témák lesznek:

- MÓDSZER/FOLYAMAT: a Langham által javasolt felkészülési folyamat és annak közös felfedezése, gyakorlása

- EGYÉNI FEJLŐDÉS: hogyan tudunk ebben segíteni nektek mi és hogyan tudunk segíteni egymásnak

- MŰHELYEK: a csoportos műhelyekben rejlő lehetőségek és döntéseitek arról, hogyan akarjátok használni őket.

- MŰFAJ: idén a prófétai könyvekkel fogunk foglalkozni

Azok jelentkezését várjuk, akik bibliai szövegeket magyaráznak különböző kontextusokban, fejlődni szeretnének az ige tanításában, szükségét érzik az erről való beszélgetésnek, közös reflexiónak, a másokkal együtt való munkának és a másoktól kapott visszajelzéseknek, és végül fontos nekik a saját erősségeik megtalálása ezen a téren.

Regisztráció

A műhelyen való részleges jelenlétre nincs mód, ezért a jelentkezők vállalják, hogy teljes időben részt vesznek a képzésen a meghatározott program szerint.

Érkezés a műhelyre: 2025. március 19., szerda 16:00-ig.A műhely 2025. március 21-én, pénteken ebéd után zárul. A Langham igehirdető-műhelyt a korábbi helyszínen, az Epicentrum Rendezvényközpontban (2030 Érd, Jenő u. 15–19.) fogjuk tartani, magyar nyelven. (Az angol előadásokat tolmácsolni fogjuk magyar nyelvre, tehát az angol nyelvtudás hiánya senkinél nem akadálya a hatékony részvételnek.)

A jelentkezéseket 2025. március 3. reggel 8:00-ig várjuk. Érvényes jelentkezéshez e határnapig be kell érkeznie 10.000 Ft regisztrációs díjnak is a jelentkezési lap végén megadott számlaszámra.

Fontos tudni, hogy ezt a díjat a részvétel meghiúsulása illetve lemondása esetén sem tudjuk visszafizetni! A regisztrációs díjat a részvételi díjba beleszámítjuk, a fennmaradó díjhátralék készpénzben a helyszínen, vagy előre utalással fizetendő.

A beazonosíthatóság érdekében az utaláskor a megjegyzés rovatban kérjük feltüntetni a jelentkező nevét és a „Langham” jelölést!

Konferenciadíj és támogatás

A konferencia teljes díja 45.000 Ft (december 31-ig jelentkezőknek: 39.000 Ft), amely tartalmazza a szállást kétágyas szobákban, illetve az étkezés költségeit.A részvételi költség szállás igénybevétele nélkül 35.000 Ft.

A konferenciadíjból gyakorlatilag csak a közvetlen költségeket, a két önkéntes szállását és étkezését illetve a Langham hozzájárulását finanszírozzuk az Aliansz felé, nem tartalmaz szervezési díjat sem.

Jelentkezés: https://langham.hu/eves-igehirdeto-muhely/langhamkonferencia2025

Stephen McQuoid

Kézikönyv a magyarázóigehirdetéshez

Az igehirdetés hosszú ideje hanyagolt, mégis szükséges tudományának két egymásnak feszülő követelménye van. Egyrészt ragaszkodni kell az Ige üzenetének igazságához, azt egyértelműen megvilágítva, semmit el nem véve és semmit hozzá nem téve. Másrészt az igehirdetőnek kommunikálnia kell: el kell érnie, és a Szentlélek segítségével meg kell ragadnia a hallgatók szívét.

Nem könnyű megtalálni az egyensúlyt, de Stephen McQuoid egy jó adag hasznos és biblikus tanáccsal siet a segítségünkre.

„Steven McQuoid abból a meggyőződéséből ragadott tollat, hogy „a Gyülekezetnek sürgősen szüksége van az igehirdetők egy új generációjára”. E könyv elolvasása szellemi étvágygerjesztőként szolgálhat ezzel kapcsolatban. Egy remekül megalkotott kézikönyv a prédikálásról, terjedelméhez képest meglepően átfogó, ugyanakkor a gyakorlatiasság és a valósághűség jellemzi. Mind kezdő, mind gyakorló igehirdetők haszonnal forgathatják.” Derek Prime

„A csoda lehetséges! Hisszük ezt?”

„Figyelemre méltó, hogy azokból a Zsoltárokból merít Jónás, ahol ártatlanul szenvedő ember van.”

„Meddig tart még a szenvedés? – veti fel a próféta a nagy kérdést.”

Dr. Mészáros Kálmán

HARMINC ÉVE KEZDŐDÖTT ERDÉLYBEN A MAGYAR BAPTISTA LELKIPÁSZTOR- KÉPZÉS

Történelmi megemlékezés Nagyváradon

„Harminc évvel ezelőtt, 1994-ben kezdődött meg a magyarnyelvű baptista teológiai oktatás Erdélyben, Kolozsváron. Az ünnepélyes megemlékezésre 2024. október 13-án, Nagyváradon került sor egykori és jelenlegi tanárok és hallgatók jelenlétében."

- olvasható a híradás a Romániai Magyar Baptista Gyülekezetek Szövetsége hivatalos Facebook oldalán.

Az ünnepség résztvevőit Budai Lajos a Nagyvárad Belvárosi Baptista Gyülekezet lelkipásztora üdvözölte. Igei köszöntést a harminc éves lelkészképző korábbi és jelenlegi dékánja - Dr. Borzási István, Dr Kovács József, Dr. Georgiov Adrián - mondott.

Az ünnepi istentisztelet során a jubiláló erdélyi magyar baptista lelkipásztor-képzésben szorosan együttműködő budapesti Baptista Teológiai Akadémia vezetősége és hallgatói közössége nevében Dr. Mészáros Kálmán rektor adta át Nagyváradon áldáskívánó igei köszöntését Péter apostol sorait idézve:

Mert nem kitalált meséket követve ismertettük meg veletek a mi Urunk Jézus Krisztus hatalmát és megjelenését, hanem úgy, hogy szemtanúi voltunk isteni fenségének. Mert amikor az Atya Istentől tisztességet és dicsőséget nyert, és ilyen szózatot intézett hozzá a felséges dicsőség: „Ez az én szeretett Fiam, akiben gyönyörködöm”, ezt a mennyből jött szózatot mi hallottuk, mert együtt voltunk vele a szent hegyen.

2Pt 1,16-18

A korábban végzett hallgatók közül Albert Zsolt, Boros Róbert és Jánosi Csaba tett bizonyságot. A lelkipásztorképző krónikáját Kiss Lehel egyháztörténész ismertette. (Ennek rövidített részleteit lejjebb olvashatjuk)

Isten igéjét Dr. Borzási Pál a Romániai Magyar Baptista Gyülekezetek Szövetsége elnöke hirdette. Végül Dr. Veress Ernő bíztatta hálaimára az ünnepség résztvevőit.

Történelmi megemlékezés

Történelmi visszapillantó az erdélyi magyar baptista teológiai oktatás 30-ik évfordulóján. Részletek Kiss Lehel egyháztörténésznek a jubileumi istentiszteleten elhangzó visszaemlékezéséből:

Elődeink a kezdetektől fontosnak tartották a lelkimunkások itthoni képzését, ezért különféle biblia-tanfolyamokat szerveztek a szolgálattevők nevelése céljából. Az intézményesített baptista teológiai képzés 1906-ban kezdődött meg Magyarországon, ám az első világháborút követő tragikus események következtében az erdélyi baptisták közösségi életük teljes átszervezésére, megszervezésére kényszerültek. Az új országhatárok között lehetetlen volt iskolaalapításban gondolkodni, a szolgálattevők képzését továbbra is az említett tanfolyamok által igyekeztek biztosítani.

Habár a román baptisták körében a teológiai oktatás már 1921-ben elkezdődött, magyar hallgatók számára csak 1933-től vált lehetővé a képzésben való részvétel a Bukaresti Baptista Teológiai Szemináriumban. Mintegy hetven esztendő alatt sok nehéz időszakot kellett az intézménynek átélnie – a ’40-es években történt bezáratáson át a kommunista rendszer különféle megszorító intézkedéseiig.

Mire a rendszerváltás bekövetkezett, és 1990 elején megalakult a Romániai Magyar Baptista Gyülekezetek Szövetsége, csupán 12 olyan lelkipásztor állt szolgálatban, akik a bukaresti szemináriumban tanultak (természetesen voltak más lelkipásztorok is – szintén kis létszámban – akik később részesültek teológiai képzésben).

Az újrakezdés lendületében a szövetség egyik nagy terve egy oktatási intézmény létrehozása volt, melyben a lelki szolgálatra elhívott fiatalok magyar nyelven készülhetnek fel küldetésük teljesítésére. A teológiai oktatás konkrét kezdete az 1993. március 4-7 között, Kolozsváron megrendezett konferenciához köthető, mikor is az európai baptista teológiai iskolák képviselői tanácskoztak.

A Romániai Baptista Uniónál, a Vallásügyi és az Oktatásügyi Minisztériumnál idősebb Veress Ernő testvér, az erdélyi magyar baptista szövetség elnöke odaadással képviselte az ügyet. Bukarestben – enyhén szólva – nem fogadta osztatlan öröm a magyar Szövetség igyekezetét, akárcsak a nagyváradi Emanuel Egyetem megalapításának tényét. „Azt válaszoltam nekik – emlékezett vissza Veress testvér – hogy ez most már elindult. Isten ezt eldöntötte ott fenn, hogy indítani kell, és megvan a jóváhagyásunk.”

1994. február 18-án az Egyházügyi Államtitkárság jóváhagyta egy egyetemi fokú teológiai iskola megalapítását, amely szervezetileg a bukaresti Egyetemi Fokú Baptista Teológiai Intézethez tartozott. A hivatalos dokumentum az 1621-es iktatószámot kapta. Az oktatás várva várt megkezdésére 1994. október 3-án került sor nyolc hallgató részvételével.

A Teológiai Fakultás nyolc éven át működött Kolozsváron, az ottani gyülekezet lelkipásztori és gondnoki lakásában. Az intézmény 2002-ben elköltözött Nagyváradra, ahol nagyrészt a belvárosi gyülekezet által biztosított termekben folytatódott az oktatás. Az a terv, hogy az iskola számára egy megfelelő épület épül majd fel Kolozsváron, nem valósult meg. A bukaresti intézmény 2003-tól nem vállalta tovább a látogatás nélküli hallgatók képzését, a nagyváradi Emanuel Egyetem pedig készségesnek mutatkozott az együttműködésre. Attól kezdve a hallgatók az Emanuel Egyetem életében is intenzíven részt vesznek (tanórák látogatása, rendszeres kápolnai alkalmak, vizsgák stb).

Idővel lehetőség nyílt az erdélyi hallgatók további képzésére, a budapesti Baptista Teológiai Akadémiával való, 2015-ben megkötött együttműködés keretében, ahol a lelkipásztor-alapképzésen kívül a mesteri fokozat megszerzése, valamint újabb hitoktató és kántor szakirányú további képzésre is sorkerülhetett.

Ez utóbbi lehetőségek nyitva állnak az elhívástudattal rendelkező, tanulni vágyó nőtestvérek számára is. A két egyetemmel (az Emanuellel és a BTA-val) való együttműködés eredményeképpen a hallgatók két akkreditált diplomát szerezhetnek. A Szövetség vezetősége és az intézmény között a mindenkori oktatásügyi alelnök közvetít.

Harmincéves fennállása alatt lelkipásztor-generációk sora került ki padjaiból, és állt a felelősségteljes, szent munkába. Kifogynánk az időből, ha beszélnénk a tanórák sokszínűségéről, a vizsgák izgalmáról, a teológus-napokról, a gyülekezet-látogatásokról, a legációkról, a közös áhítatokról, az életre szóló lelki barátságok kialakulásáról, a szükség esetén vállalt kétkezi munkákról, a kirándulásokról, magánszemélyek és gyülekezetek nagylelkűségéről és áldozathozataláról…

Mindenért – a három évtizedes múltért, a jelen ünnepi pillanataiért, a reményteljes jövőért – az Úrnak adunk hálát, és így imádkozunk:

Láttassék meg a te műved a te szolgáidon, és a te dicsőséged azoknak fiain! És legyen az Úrnak, a mi Istenünknek jó kedve mirajtunk, és a mi kezünknek munkáját tedd állandóvá nékünk, és a mi kezünknek munkáját tedd állandóvá! (Zsolt 90: 16-17)

Dr. Mészáros Kálmán

Dr. Borzási Pál

Dr. Georgiov Adrián

Dr. Kovács József

Kiss Lehel

Dr. Borzási István

„Harmincéves fennállása alatt lelkipásztor-generációk sora került ki padjaiból, és állt a felelősségteljes, szent munkába.”

PODCASTAJÁNLÓ

ifj. Vas Ferenc

TÖRTÉNET A PODCAST MÖGÖTT

Már a 18. adása került fel az internetre a Biblia és Bölcsészetnek, ami a Szolgatárs saját podcastje. Épp ezért idejét láttuk annak, hogy egy kicsit bemutassuk és elmondjuk azt a történetet, ami elvezetett minket a podcast készítéséhez.

Aki sok könyvet olvas, előbb vagy utóbb akar írni maga is egy könyvet. Ez a legtöbbször nem valósul meg, mert nincs hozzá az embernek elég energiája, ideje, pénze és ami legfontosabb mondanivalója. Ezzel szemben, aki hallgatott már podcastet, abban felmerült, hogy erre én is képes lennék. S nem kell hozzá más csak egy telefon, egy kis tárhely és némi idő. Van ugyan minőségbeli különbség, de még is élvezhető lehet a legegyszerűbb technikával felvett anyag is. Tehát mindenki előtt nyitott a podcast készítésének lehetősége.

Régóta beszélgettünk Sinka Csabával a Szolgatárs szerkesztőjével, hogy jó lenne egy podcast a prófétaságról. Vagyis elsőként egy tematikus műsort szerettünk volna. Azt a feltételt szabta nekem, hogy ha hozok három adásnyi anyagot, akkor segít a publikálásban. Több évig dédelgettem ezt a témát, olvasgattam erről, de sosem éreztem, hogy meg van az elvárt mennyiség. Végül tavaly decemberben beszéltük meg, hogy összeülünk nála a padlásszobában és nekikezdünk a műsorkészítésnek. Közben Antal Saci (egyházunk webes munkatársa) jelezte, hogy van az egyházunknak olyan tárhelye, ami a baptista podcasteknek lett megvásárolva. Innentől nem kellett tartanunk a költségektől. Köszönet ezért az egyháznak.

Én már nem emlékszem a névválasztásra, de azt tudom, hogy a legtöbb eszünkbe jutott cím már foglalt volt. Végül arra jutottunk, hogy mivel elsősorban a Bibliáról, vagyis magáról a szövegről szeretnénk beszélni ezért a Biblia a címben kézenfekvő volt, míg én bölcsész végzettségüként – innen a bölcsészet név - az irodalomtudományt is belevittem az adásokba. Nyilván nem mi ketten vagyunk a legjobb teológusok és a legjobb irodalmárok a baptista közösségen belül sem, nem is akarjuk ezt a látszatot kelteni senkiben. Ezért volt különösen jó, hogy a kisprófétákkal kezdtük az adásokat, mert ők a bátorságban jeleskedtek. Ők a második vonal voltak a nagypróféták mögött, joggal érezhették annak a feszültséget, hogy miért merjenek megszólalni. Hiszen az elődeik már mindent elmondtak. Az, hogy Isten szavát hirdethetik, az adott nekik bátorságot. Mi is ebből merítettünk bátorságot. El szeretnénk mondani azt, amit megértettünk. Irodalmi tanulmányaimban szembesültem azzal, hogy a bölcsészek milyen kevés tudás birtokában mernek beszélni szinte bármiről. (Főleg a Bibliával keresztyénséggel kapcsolatban éreztem ezt) Ez nem bántás a részemről, hanem ténymegállapítás. A bölcsészeket arra képzik, hogy mindenről tudjanak beszélni, ahogy ezt egyetemi oktatóm mondta az egyik órán. A Bibliával kapcsolatban tudjuk, hogy a legmélyebb ismeret is felszínes, hát még ha Istenről beszélünk, akkor sokszorozódik ez az érzés. Ez azonban nem akadályozhat meg abban, hogy merjünk mondani valamit Bibliáról, Istenről, Jézus Krisztusról és Szentlélekről. Ez is adott nekünk bátorságot.

Szükséges volt a podcasthez a barátságra is. Anélkül nem jutottunk volna el eddig. Jó készülni az adásokra és jó megbeszélni a felmerült témákat. Mindig várom Csabi kérdéseit, mert a saját nézőpontomból mozdítanak ki és ez egy gondolkodó embernek fontos, hogy néha kiugrasszák a saját sémáiból. Egy alapvető sémánk volt: 1. Miért került be a kánonban az adott könyv? Mi a különleges mondanivalója? 2. Mi a könyv fő üzenete? Ez a kettő nem mindig ugyanaz. 3. Mi lepett meg a könyv olvasása közben? A kisprófétáknál ez volt a kiindulópontunk.

Majd az evangéliumokról beszélgettünk, felhasználva Richard A. Burridge: Four Gospels, One Jesus? könyvének gondolatait. Milyen képet mutatnak be az evangélisták Jézusról? Végig vettük a történelmi korszakok Jézus-arcait, amik néha többet árultak el alkotóikról, mint magáról a Megváltóról.

Most a páli levelekről szólnak az adások. Elsősorban a rövidebb szövegekkel foglalkozunk, mert a kispróféták rámutattak arra, hogy a rövid alig két fejezetes könyvek is olyan gazdagok üzenetben, hogy nem vagyunk képesek annak egészét átlátni. A börtönlevelekkel kezdtük, majd a hozzájuk kapcsolódó szövegekkel mentünk tovább. Sokszor éreztük, hogy túl nagy fába vágtuk a fejszénket, de az Úr eddig könyörületes volt és hozott elénk témát és gondolatokat.

Még van néhány epizód tartalékba, hogyha nem lesz időnk a podcastre, akkor is legyen, amit fel tudunk tölteni. Sinka Csaba vágja és szerkeszti az adásokat, amire én nem lennék képes és ezért nagyon hálás vagyok neki.

Mit kaptam ettől a podcasttől? Sokat olvashattam a Bibliát, végre kezembe vettem a Septuagintát, kaptam néhány nagyon pozitív visszajelzést, egy kommentársorozatot, komoly lexikont kaptunk, majd legutóbb egy mikrofont a telefonhoz és ráadásul egy barátommal beszélgethettem Isten igéjéről. Tudjuk, hogy nem a miénk lesz a leghallgatottabb podcast, még a keresztyén témájúak közül sem. Azért reméljük, hogy vannak, akik szívesen hallgatják.

A podcast megtalálható az összes nagyobb streaming felületen, a szolgatars.hu-n és a baptist.hu podcasteket szemléző felületén.

TÓTH KRISZTIÁN AJÁNLÓJA A BIBLIA ÉS BÖLCSÉSZET PODCASTHOZ

A Szolgatárs folyóirat YouTube csatornája (és egyéb podcast-platformok) által megosztott beszélgetés-sorozat jól reprezentálja e szellemi műhelyben képződő írott cikkek és hangzó anyagok egyensúlyát. Napjainkban, mondhatni, már-már „kötelező” a podcast/vidcast-gyártás egy valamire való felület számára. A két alapító ugyanakkor mégsem csak „lehozza” a kötelezőt. Csaba és Ferenc jelenleg hasonló élethelyzetben és lakókörnyezetben élő testvérek, barátok és ez átjön a felvételeken. Ha ők élvezik, amit csinálnak, a hallgatók is fogják! Ezt tapasztalatból írom - mint egyik lelkes követőjük (bár bizonyára nem az egyetlen - még ha erre a kezdeti időszakban viccesen utaltak is..:)

Annak, akit érdekel a Biblia és a bölcsészet kapcsolata. A szerzők többször utaltak rá személyes beszélgetésben, élő kis csoportban, hogy míg Sinka Csabi inkább a Bibliát, Vas Feri a bölcsészetet képviseli. Ez a felosztás teljesen helytálló, bár üdítő, hogy át-átnyúlnak egymás területére, sőt enélkül mesterkélt és nehezen működő lenne a diskurzus. Az informális eszmecsere, mint motívum, illetve stílus végigvonul a részeken, behívva a laikus hallgatót is a közös gondolkodásba. Az olykor előforduló forrásanyag hivatkozások, szerző- és könyvcímek, valamint idegen szavak és egyéb exegetikai megjegyzések fél-profivá teszik a műsort. Ezt nem rosszból mondom, hanem így válik többé, mint pusztán vélemény-csere és így (lesz) képes megtartani és remélhetőleg bővíteni a nem csak teológus/lelkész hallgatótáborát.

A nagykorúvá váló (a 18. adáson van túl) sorozat nem emelkedik puzséri-pajori magasságokba, de ez pont, hogy jót tesz neki! Az egyes epizódok hossza bő fél órára van belőve (29 perc és 42 perc között változik), mely jól fogyasztható külön erre dedikált idő nélkül is. Utazás közben (szintén tapasztalat) kiváló útitárs a két teológus kolléga. Becsülöm immár közel egy esztendeje tartó kitartásukat, és a legjobbakat kívánom a 2. évadra is: tudva azt, mit jelent, mekkora kihívás ennyi minőségi podcast anyag elkészítése, „leszállítása" (az Axioma-podcast második évadában Tóth Krisztián pont ennyi = 18 beszélgetést készített hasonló időtartam alatt).

BALOGH PÉTER AJÁNLÓJA A BIBLIA ÉS BÖLCSÉSZET PODCASTHOZ

A Biblia és Bölcsészet podcast kiváló választás közepes távú autóutakra - bár én egy hosszabb út során akadtam rá, és meghallgattam hármat egymásután.

Két barát beszélget, így a stílus kellemesen könnyed, de a tartalom mély. A témák valóban a Biblia és a bölcsészet metszetében állnak, a cím tehát azt ígéri, amit az érdeklődők várnak. Remélem, tovább szélesedik a kínálata, és egyre több hallgatót elér.

•

Terveink szerint Ézsaiás könyvével, János, Jakab, és Péter leveleivel foglalkozunk majd az elkövetkező adásokban. A podcast legegyszerűbben a szolgatars.hu oldalról érhető el.

Sinka Csaba

AZ EDDIGI EPIZÓDOK

- 1. adás - A prófétaságról, a kisprófétákról

- 2. adás - A prófétaság nélkül nem működik Isten népe

- 3. adás - Kispróféták: Isten szabadítása nem fog elmaradni

- 4. adás - Zofóniás könyve - Söprés és lámpás

- 5. adás - Mikeás könyve - Isten terve végbemegy

- 6. adás - Habakuk és Haggeus

- 7. adás - Jónás könyve és morzsaszedegetés

- 8. adás - Jézus négy arca közül az első: emberarc - Máté evangéliuma

- 9. adás - Jézus négy arca közül a második: oroszlánarc - Márk evangéliuma

- 10. adás - Jézus négy arca közül a harmadik: bikaarc - Lukács evangéliuma

- 11. adás - Jézus négy arca közül a negyedik: sasarc - János evangéliuma - 1. rész

- 12. adás - Jézus négy arca közül a negyedik: sasarc - János evangéliuma - 2. rész

- 13. adás - Vigyázz, hogy le ne csússz! - A Krónikák könyvei

- 14. adás - Gyümölcstermő élet - Kolossé levél

- 15. adás - Kié a hatalom? - Az Efézusi levél

- 16. adás - Kolonizáció és mennyei polgárjog - A Filippi levél

- 17. adás - Törvény és szabadítás - A Galata levél

- 18. adás - Az apostol pásztori szíve - A Thesszalonikai levelek

„El szeretnénk mondani azt, amit megértettünk.”

„Két barát beszélget, így a stílus kellemesen könnyed, de a tartalom mély.”

TOVÁBBI BAPTISTA PODCASTOK

Keresd őket az általad használt podcast platformon!

MOZAIK – történetek a baptista egyház misszióiból

MOZAIK - történetek a baptista egyház misszióiból. Műsorvezető: Nagy Bálint

Epizódok listája

- E7: Újrainduló misszió Pestszentlőrincen – Hegedűs Ádám

- E6: Plántálj Konferencia a Montázs Központban – Patton Márk

- E5: EBF közgyűlés Budapesten – Papp János egyházelnök

- E4: BTA kántor és gospel képzés

- E3: Paróczi Zsolt

- E2: Dr. Mészáros Kálmán

- E1: Boros Lajos

Élet a családban

Élet a családban — a Baptista Családi Szolgálat műsora. Műsorvezető: Soltész Attila és Murányi-Kovács Anita

Epizódok listája

- E4: Iskolai hitoktatás a családban

- E3: Mamahotel a családban

- E2: Élet a családban – Érzelmileg közelebb egymáshoz

- E1: Élet a családban – Páros idő

Katalizátor

Együtt a vezetés útján! A Katalizátor podcast célja, hogy inspiráljon és az értékalapú vezetés gyakorlati oldaláról nyújtson praktikus információkat. A műsorban olyan vendégekkel beszélget Bacsó Benjámin, akik komoly vezetői tapasztalattal rendelkeznek. A személyes életpéldájukon keresztül tekinthetünk be a vezetés kihívásaiba és sikereibe, miközben mi magunk is fejlődhetünk a saját területünkön.

Epizódok listája

- E31: Hogyan hasznosíthatjuk a kreativitást vezetőként?

- E30: Mit tanulnak egymástól a különböző generációk a munkahelyen?

- E29: Hogyan menedzseljünk önkéntes csapatokat?

- E28: Milyen sztereotípiákkal kell szembenéznie egy vállalkozónak?

- E27: Hogyan építsünk jól működő csapatokat?

- E26: Vezetői tapasztalatokról Kmethy Gergellyel

- E25: Milyen vezetői stílust alkalmazzunk?

- E23: Hogyan kezeljük a változásokat és kríziseket?

- E22: Mitől jó vezető a vezető?

- E21: Hogyan motiváljuk a fiatal munkavállalókat?

- E20: Hogyan mérjük, ami számít? Célok és kulcseredmények

- E19: Mit tanulhat a nagyvállalati és az egyházi szektor egymástól?

- E18: Cégépítés a nulláról

- E17: Amit még nem tudsz a produktivitásról és időmenedzsmentről

- E16: Mire tanít meg a tenisz?

- E15: Miért éri meg a felhatalmazó vezetés?

- E14: Szolgáló vezetés a gyakorlatban

- E13: Hogyan válhatunk alkalmazottból ügyvezető igazgatóvá?

- E12: Hogyan építsünk erős márkát?

- E11: Mihez kezdjünk a kudarcainkkal?

- E10: Miért mennek el és miért maradnak a munkavállalók a cégeknél?

- E9: A szokásokról Bacsó Benjáminnal

- E8: Jellemről Bacsó Benjáminnal

- E7: Vezetői szerepről Fónyad Dorottyával

- E6: Vállalkozásról Séllei Lillával

- E5: A hatékonyságról Hamar Domonkossal

- E4: Az etikus vezetésről dr. habil. Tomka Jánossal

- E3: Az értékalapú vezetésről dr. Somody Imrével

- E2: Nőként a vezetésben – beszélgetés Simon Erikával

- E1: Vízióból gyakorlat: beszélgetés Mile Ferenccel

Arts-ok

Művészekről művészekkel! Murányi-Kovács Anita vagyok. Az ARTS’OK című műsort azért készítem, mert érdekelnek a művészek életútjai, a személyes történeteik, megéléseik, hogy honnan hová jutottak, milyen út vezetett oda, ahol most tartanak. Kíváncsi vagyok a motivációikra, a terveikre, a céljaikra, a sajátjuktól eltérő művészeti ágakhoz való kapcsolatukra és a kérdéseim, amelyeket mindegyiknek biztosan felteszek: „Hogyan éli meg az alkotásban, előadásban a művészet és misszió kapcsolatát, illetve hogyan van jelen Istennel való kapcsolata, az élő hite, a művészeti tevékenységeiben?”. Remélem, hogy rajtam kívül ez másokat is érdekel és így másoknak is tudok néhány üdítő perccel szolgálni. Ezért dolgozom az ART’SOK című műsoron.

Epizódok listája

- E35: Bögös Gabriella Hanna

- E34: Kepes Iván

- E33: Gulyás Boglárka

- E32: Balázs André

- E31: Dominkó Csilla

- E30: Balog Endre

- E29: Illési Erika

- E28: Puskás Laura

- E27: Szabó Balázs

- E26: Kulcsár Naómi

- E25: Szilágyiné Mátyus Elvira

- E24: Fejérvári Zsolt

- E23: Dominkó István

- E22: Kiss Rózsa

- E21: Oláh Miklós

- E20: Dr. Bukovszky Ákos

- E19: Dr. Meláth Andrea

- E18: Tóth-Ilkó Zsuzsanna

- E17: Bazsinka József

- E16: Dósa Csenge

- E15: Dr. Almási Kornél

- E14: Révész László

- E13: Győri Kornél

- E12: Mikes Anna

- E11: Afanigide Beáta

- E10: Mohai Zsófi

- E9: Baloghné Kovács Magdolna

- E8: Szelényi Gabriella

- E7: Ács Dominika

- E6: Révész Márk

- E5: Oláh Gábor

- E4: Tóka Ágoston

- E3: Schmölcz Margit

- E2: Demeter-Tóth Judit

- E1: Mikes Balázs

Baptista Egyházi Szociális Módszertan

Beszélgetések, portrék szociális szakemberekről, szakemberekkel, művészekkel és a segítő szakmát művészien gyakorlókkal. Portrék, pillanatfelvételek, kerekasztal-beszélgetések a segìtő szakmán innen és túl...

Epizódok listája

- E10: Fókuszban a segítő: Kocsis- Nagy Zsolt, a Magyarországi Baptista Egyház Szociális Szaktitkára

- E9: Fókuszban a segítő EXTRA: Dr. Zacher Gábor, oxiológus, baleseti sebész, címzetes egyetemi docens

- E8: Fókuszban a segítő: Opauszki György a Filadelfia Integrált Szociális Intézmény intézményvezetője

- E7: Fókuszban a segítő: Paróczi Zsolt lelkipásztor, a BTA rektorhelyettese

- E6: Mesterséges intelligencia és a szociális ágazat jövője

- E5: Pódiumbeszélgetés Gaál Ildikó filmrendezővel és Koltai Róbert Jászai Mari Díjas, Érdemes Művésszel, a Halhatatlanok Társulatának örökös tagjával

- E4: Fókuszban a segítő: Kutiné Ádám Szilvia, a Baptista Szolgáltató Centrum telephelyvezetője

- E3: Fókuszban a segítő: Dr. Steiner József, Ph.D lelkész, missziológus

- E2: Fókuszban a segítő: Ghyczy Gellért, a Baptista Integrációs Központ vezetője

- E1: dr. Juhász Péter: Mégis kinek a döntése?

Tegyük szóvá!

A Magyarországi Baptista Egyház közéleti műsora. A beszélgetéseket vezeti: Dr. Sebjan- Farkas Zsolt rendszeres teológus, lelkipásztor, a Baptista Teológiai Akadémia oktatója.

Epizódok listája

- E2: Teremtésvédelem

- E1: Eutanázia

Egyre több baptista gyülekezet teszi elérhetővé az igehirdetéseit podcast formában. Jelenleg ezeket találtam meg az interneten: Budafok, Békés, Békéscsaba, Debrecen, Gyula, Hajdúböszörmény, Kaposvár, Békevár, Kecskemét, Pécel, Szentendre, Szigetszentmiklós, Verőce (Nyitott Kapu) és Alhambra (USA). Ha nincs itt a te gyülekezetedé a listában, kérlek írd meg a szolgatars@gmail.com címre! Sinka Csaba, szerkesztő

EGYÉB KERESZTÉNY PODCASTOK

Eleven podcast

A Pünkösdi Teológiai Főiskola podcastja, ahol örök érvényű témákat teszünk elevenné. Beszélgetések teológiáról, lelkigondozásról, vallásról, coachingról, pasztorálpszichológiáról – minden kedden 11 órától.

Tűzfal

Szabados Ádám teológus, esszéíró és Bolyki László zenész, lelkigondozó beszélgetései kereszténységről, kultúráról.

Különvélemény

Podcast a világlátások frontvonaláról. A keresztény álláspont békés, érvelő ütköztetése más szellemi áramlatokkal és jelenségekkel.

Agapé+

A közmédia első vallási podcastműsora. Mindennapi életünk kérdéseiről — keresztény szemmel. Beszélgetések, amelyek szorosan kapcsolódnak a DunaTV-n látható Agapé című műsorhoz. Továbbfúzzük, továbbgondoljuk, más perspektívába helyezzük az ott elhangzottakat.

Kerengő

Három református lelkész, Bella Péter, Farkas Gergely és Szakács Gergely beszélget arról, ami akár másokat is érdekelhet. Alapszabály: minden adásban egyvalaki hozza a témát, egy utánaolvas, egy pedig "vak". Nem csak vallásos hallgatóknak!

L'Abri barátai Magyarország

A nemzetközi L'Abri-mozgalomhoz kapcsolódó magyar közösség audió tárhelye, melyen rendezvényeik hanganyagait teszik közzé. A szervezetről bővebben itt olvashatsz: labri.org Egyes előadások angolul, magyar fordítással kerültek rögzítésre.

Az ezekben a podcastokban elhangzó gondolatok természetsen nem feltétlenül tükrözik mindenben szerkesztőségünk álláspontját, véleményét.

Létkérdések

Keresztény - ateista hitvita podcast Szilvay Péterrel és Szabó Viktorral, New Yorkból és Indianapolisból Hitről, spiritualitásról és más létkérdésekről.

Nem véka alá való

A Révkomáromi Református Egyházközség beszélgetős műsora, Gál Lóránttal és Langschadl Mátyással. A podcastban olyan hétköznapi hősöket mutatnak be gyülekezetükből, akiknek bizonyságtevő életútja nem véka alá való.

KÖNYVAJÁNLÓ

Háló Gyula

VOX HUMANA, A BEHARKA -REGISZTER

Beharka Pál, Pali bácsi lénye régóta meghatározó állócsillaga a baptista közösségnek. Ha valaki, hát ő egyáltalán nem szereti, ha az ünneplés középpontjába kerül. Mindig attól tart, hogy ettől az esemény lényegéről, a téma fontosságáról terelődik el a figyelem személyére. És ezt semmiképp nem akarja.

Ezért is csodaszámba megy, hogy hozzájárult egy róla szóló könyv megjelenéséhez. A megvalósulást részéről segítette az a tény, hogy a kötet nem csak róla szól.

Beke László lelkipásztor, középiskolai tanár gondolataiban már régóta ott bujkált a szándék, hogy Pali bácsi szívét-lelkét, munkásságát, isteni és emberi kapcsolatait minél szélesebb kör megismerhesse azért, hogy belőle bátorítást, ösztönzést nyerjen mindenki a teljesebb szolgáló élethez.

A könyv három részre tagolódik.

A Képességét felülről kapta c. fejezet tömör történeteken keresztül mutatja meg az isteni véletlenek sorát, ahogy Pali bácsi felvidéki édesapja tragédiákon és küzdelmeken át hívőséggel nem sokat törődő fiatalból végül a korabeli baptista közösség meghatározó szolgálattevőjévé válik. Pali bácsi már ebbe a lelkiségbe érkezett, amelyben a hit, a szabadság és a szeretet légköre vette körül. Itt lapozódott meg az a lelkület, amelyet mindmáig tapasztalunk, ha találkozunk vele.

A zenéjével az egyházat építette c. második fejezetben végigkísérhetjük Pali bácsi zenésszé válásának, és zenei szolgálatának útját, a meghatározó tanárokat, pályatársakat, hangszereket, szolgálati helyeket. Életútján sok-sok ismert zeneművész lett társa, barátja, többek között Lisznyai Szabó Gábor zenepedagógus, Máté János, Trajtler Gábor és Gergely Ferenc orgonaművészek, Berkesi Gábor karnagy, és még sokan mások. A baptista közösségben felsorolhatatlan azok neve, akik keze alatt tanultak harmóniumozni, orgonálni, kórust vezetni és gyülekezetben, koncerttermekben lettek, váltak közismert énekessé, zenésszé. Számtalan ének-zenei szolgálat indulásánál bábáskodott, segédkezett. A baptista egyházon is túlmutató segítséget jelentettek gyülekezeti harmónium- és orgonaiskola kiadványai. A közösségi éneklés megújításának aktív résztvevőjeként munkálkodott mindig. Egyházunk ének-zenei életének meghatározó alakja mindmáig. Zenei tevékenységének hatását megsokszorozta emberségének Krisztus-hite, természetessége, humora és közvetlen szeretete. A bölcsesség Szentlélektől kapott ajándéka által a legnehezebb helyzetekben is megkapta a megfelelő mondandót, a szükséges tennivaló felismerését. A kötetben kirajzolódó kép egy teljes és megelégedett hívő művészt rajzol elénk.

A befejező, Tanítványai és munkatársai írták c. fejezetben kicsit megízlelhetjük azt, ahogyan Pali bácsi hatott a fiatalabb egyházzenész-társadalomra. A tanítványok megindítóan felidézik a mesterrel való kapcsolatot, a kapcsolaton és a közös munkán keresztül megnyilvánuló előrevivő hatást. Aki csak rövidebb vagy hosszabb ideig lehetőséget kapott arra, hogy Pali bácsi keze alatt tanulhatott, vele dolgozhatott, az átélte, hogy mit jelent egy teljes hívő emberrel együtt tanulni, dolgozni, szolgálni. Bárcsak a hitben ilyen emberekké válnánk mindannyian mi is, hogy teljes szívvel élünk annak, amit feladatunknak ismertünk fel, és dolgainkat csupa szív emberként tesszük.

Hálásak vagyunk a szerzőnek, hogy összeszedte a történeteket, az emlékeket számunkra, hogy testvérünk, Pali bácsi lelki hatása ezúton is folytatódjon.

A kötet megvásárolható a baptista könyvesbolt webáruházban 3400 Ft-ért.

TÓKA ÁGOSTON ORGONAMŰVÉSZ KÖSZÖNTŐJE BEHARKA PÁL 90. SZÜLETÉSNAPJÁN, 2019 JÚNIUSÁBAN

1. Egy kevésbé elvont dologgal kezdem: kb. egy könyvtárnyi kotta és zenei könyv, ami egykor Pali bácsié volt, most nálam van. Nekem adta. Felbecsülhetetlen érték. Legyenek jó reménységgel a testvérek, ha mindet elolvasom és megtanulom, 20-30 év múlva egész tűrhető muzsikus leszek. Úgy fogadtam el ezeket, mint aki mindet szeretné elolvasni és megtanulni.

2. Minőségi idő. Pali bácsi nem sajnálta tőlem az időt és még a családi asztalnál a helyet sem, nagyon sokszor ülhettem ott, ahol a régi anekdoták előkerültek, szép ajándékként emlékszem erre.

3. A jó példa. Sok ismerősöm van, akik sok dologban véleményt tudnak alkotni, de kevesen, akik ezekhez a megfelelő jó példát is hozzá tudnák társítani. Csak reménységem van arra, hogy diákként, tanárként, gyülekezeti szolgálattevőként követni tudom a jó példát, amit láttam, és később férjként, apaként, nagyapaként felismerhető lesz, hogy jé, ez az ember nemcsak hasonlóan orgonál vagy tanít, mint Pali bácsi, de úgy szereti a feleségét, a gyerekeit, az unokáit is. Nagyon kevés olyan embert tudok mondani, akitől ilyen nagy értéket kaptam volna.

4. Identitás. Sokan nem tudják ma a fiatalok közt, merre visz az útjuk. Az én utamat könnyűvé tetted, mert nekem csak azt kell folytatnom, amit elkezdtél, itt a gyülekezetben, a családomban, a leendő családomban, művészként és tanítványként, tanárként. Pali bácsi házassága előttem is mindig példa volt, és egyszer megkérdeztem: Hogy csináljátok, Pali bácsi? Öt-hat évvel ezelőtt volt, de nekem majdnem mindennap eszembe jut, négy szó: sok imádság, sok humor. Nem vesztek el ezek a pillanatok, amiket együtt töltöttünk. A kapcsolatunk színtere változik, de nem szűnik meg: tegnap megjavíttattam a kocsimat, amikor csak tudok, meg foglak látogatni, megyek én még a te utcádba, Pali bácsi!”

Ezen az istentiszteleten mondta ajánlásként Pali bácsi:

A gyülekezetnek mit tudnék ajánlani? A legnagyobb dolog, amire figyelni kell, az egymás iránt való szeretet, a megbocsátás. Így lehet eredményes munkát elérni, hogy ne antievangélisták legyünk, hogy megkritizáljuk a szolgálattevőket. Úgy érzem, akkor lesz áldott és hatásos, hogyha közös nagy szeretetben tudják végezni ezt a munkát.

„Bárcsak a hitben ilyen emberekké válnánk mindannyian mi is, hogy teljes szívvel élünk annak, amit feladatunknak ismertünk fel, és dolgainkat csupa szív emberként tesszük.”

Dr. Tatai István

Szentnek nevezik, avagy advent meccshangulatban

Parakletos Könyvesház, Kiskunhalas, 2021, 96 oldal

Jézus elvész a nagy sürgés-forgásban.Elvész az ünnep kampányában, a sikerre szomjazó meccshangulatban. Elvész annak valósága, hogy akit szentnek neveznek, egy istállóban, emberi szemmel nézve méltatlan körülmények között születik, mert ő nem a siker embere, hanem a mindenség szenvedő Ura, aki előtt leborulni az egyedül méltó dolog.

Dr. Tatai István igehirdetéseivel és elmélkedéseivel járja körül az Advent ünnepi és hétköznapi létnyomait, s irányítja figyelmünket a Szentre, aki nemcsak egy ma született csecsemő, hanem vérét értünk adó Bárány is, aki Júda Oroszlánjaként egykor majd beteljesíti Isten Országát.

Szabó Zsolt (szerk.)

Szabadság, hatalom, lelkiismeret.

Fejezetek a protestáns politikai gondolkodás történetéből

KGRE-Kálvin, 2024, 176 oldal

Beszélhetünk-e protestáns politikai gondolkodásról? Van-e koherens protestáns politikaelmélet? A Károli Gáspár Református Egyetem Protestáns Politikatörténeti Kutatócsoportja kutatói e kötetben arra vállalkoznak, hogy felvázolják a protestáns politikai teológia és protestáns politizálás fejlődésének keresztmetszetét. A tudományos kutatás módszereivel megírt, mégis olvasmányosnak szánt, a témába bevezető jellegű könyvben igyekeztünk kézzelfoghatóvá tenni ezt a kevéssé ismert, mégis izgalmas történetet. Munkánk fókusza kettős: egyrészt a protestáns teológusok, gondolkodók politikával kapcsolatos tanításából ad összefoglalást, másrészt bemutatja fontos protestáns hitvallású uralkodók, politikai vezetők tetteit és életének fő mozgatóit.

Craig C.Hill

Közöttetek ne így legyen!

Státusz és ambíció Jézus követésében

Kálvin, 2019, 232 oldal

Nincs olyan közösség, amelyben ne lenne szerepe az ember társadalmi pozíciójának, elismertségének, fontosságának, státuszának. Ugyanilyen magától értetődő része életünknek a belső késztetés, a törekvés, az ambíció. A keresztyén ember és az egyház sem kivétel ez alól, mégis ritkán esik szó ezekről a kérdésekről. Gyakoribb az álszerény vagy szégyenkező hallgatás, és nem ritka az sem, hogy egyszerűen alkalmazkodunk a világhoz. Miért érdemes őszintén szembenézni az elismerésre, elfogadásra, sikerességre való törekvéssel keresztyén emberként, vezetőként, lelkészként?

A szerző úgy veszi sorra az Újszövetség mondanivalóját ezekkel a témákkal kapcsolatban, hogy közben végig Jézus követésének gyakorlatát és a mai hétköznapok kihívásait tartja szem előtt.

Hodossy-Takács Előd

A túlélés kora

A bírák könyve magyarázata igehirdetési vázlatokkal

Kálvin, 2016, 200 oldal

„Arra teszünk kísérletet a következő oldalakon, hogy közelebb hozzuk minden érdeklődőhöz az Ószövetség egyik különleges darabját. (...) Különösen is arra fókuszáltunk, hogy hátterétől függetlenül mindenki megérezze: a Szentírás élő ige, vagyis minden egyes történetcsoportnak volt egy eredeti közege, amelyben elhangzott és ahol hatni akart, viszont máig él, tehát érvényes mondanivalóval rendelkezik a jelenben (és hitünk szerint a jövőben is).”

Dr. Hodossy-Takács Előd (1974) a Debreceni Református Hittudományi Egyetem docense, a Bibliai Teológiai és Vallástörténeti Tanszék vezetője.

Balogné Vincze Katalin – Kodácsy-Simon Eszter – Seres-Busi Etelka (szerk.)

Teológia és tanulás

A változás lehetősége. Az Evangélikus Hittudományi Egyetem oktatóinak és doktoranduszainak tanulmánykötete

Luther, 2024, 395 oldal

A teológia – akár mint Isten beszéde, akár mint Istenről szóló beszéd – párbeszédre késztet, s nem végső ismeretek felhalmozása a célja. A valódi párbeszéd pedig olyan tanulás, amely egészen mélyen érintheti a benne részt vevőket, akár komoly változásokat indítva bennük.

Korántsem csak a professzionálisan teológiával foglalkozó olvasókhoz szól a kötet, hanem a párbeszédben való aktív részvételre hívja a téma iránt érdeklődő minden olvasót.

Letölthető ingyenesen: https://real.mtak.hu/209917/1/Teologia_es_tanulas_EHE_oktatoi_2024_OA_DOI.pdf

Boda Zsuzsa - Szidoly Roland (szerk.)

Segítség! Ifit tartok

Luther, 2024, 164 oldal

Még a legkreatívabb lelkész és ifjúságióra-vezető életében is eljön a pillanat, amikor kétségbeesve úgy érzi, szinte már minden, a fiataljait érdeklő témát feldolgozott a csoportjával. Ám újabb tanév kezdődik, és új ötletekre lesz szükség.

A Segítség! Ifit tartok című kötet harminc óravázlatot tartalmaz az út, az igazság és az élet tematikája köré rendezve, sok gyakorlati feldolgozási ötlettel kiegészítve. Bízunk benne, hogy az egész tanévre inspirációt ad az ifjúsági csoportot vezetőknek.

Table of Contents

© Szolgatárs folyóirat

Sam Alberry

Miért gyógyír a karácsony a FOMO-ra?

Hegyi András

Et homo factus est

Baloghné Kovács Magdolna

A „Csendes éj, szentséges éj” keletkezéséről

Eric McKiddie

Ötféle prédikációs illusztráció – és azok használata

Flogny Károly Lajos, Dr. Rády Zsolt András

A fogyatékossággal élő ember családtagjainak küzdelmei a hitközösségben és annak lelkigondozói aspektusai

Feltérképező áttekintés

Tóth Krisztián

Abdiás + Jónás + Mikeás + Habakuk

Dr. Mészáros Kálmán

Harminc éve kezdődött Erdélyben a magyar baptista lelkipásztor- képzés

Történelmi megemlékezés Nagyváradon

ifj. Vas Ferenc

Történet a podcast mögött

TOVÁBBI BAPTiSTA podcastok

Keresd őket az általad használt podcast platformon!

EGYÉB KERESZTÉNY podcastok

Háló Gyula

Vox humana, A Beharka -regiszter